Провадження № 22-ц/779/859/2017
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Малєєва А.Ю.,

суддів: Горблянського Я.Д.., ОСОБА_2,

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Івано-Франківського відділення № 2 Івано-Франківської філії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено у повному обсязі.

ОСОБА_3 представник ОСОБА_4 оскаржив указане рішення в апеляційному порядку, оскільки вважає його незаконним, винесеним без урахування вимог норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказав, що в центральному відділенні Івано-Франківської філії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» позивачу стало відомо, що на його ім'я був оформлений кредитний договір SАМD № 1621 невідомою особою. Вказані неправомірні дії стали підставою для звернення позивача зі скаргами до Управління Національного банку України, Генеральної прокуратури України, прокуратури Івано-Франківської області, а також з заявами про вчинення кримінального правопорушення працівниками Івано-Франківської філії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до МВ УМВС України в місті Івано-Франківську. 21.07.2014 на адресу позивача від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» надійшов лист, з якого вбачається, що в результаті службової перевірки укладений договір на ім'я ОСОБА_4 визнано таким, що не укладався, заборгованість буде списана. Такими відповідями, на думку апелянта, вбачається визнання відповідачем факту протиправних дій щодо позивача та доведеність цього факту. Внаслідок протиправних та злочинних дій працівників відповідача ОСОБА_4 пережив сильний стрес, перебував у стані сильного душевного хвилювання. Крім того, після внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення злочину щодо позивача, з невідомих причин у його квартирі було проведено обшук. Під час обшуку у ОСОБА_4 було вилучено ноутбук та перевернуто речі. Вказані обставини, вважає апелянт, свідчать про наявність моральної шкоди, завданої позивачу неправомірними діями відповідачів. Однак на вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув. Апелянт з посиланням на ч.1 ст. 1167 та ст. 1172 ЦК України просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2016 року, винести нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання з`явився представник позивача ОСОБА_3, однак його повноваження за довіреністю закінчились.

Представниця відповідача ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечила, просила її відхилити. Вказала, що порушення прав не відбулось, жодних дій, які могли б спричинити моральну шкоду відповідач не вчиняв.

Заслухавши представника відповідача, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити з наступних мотивів.

Згідно матеріалів справи, 25.06.2014 позивач звернувся з заявою до МВ УМВС України в місті Івано-Франківську про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, працівниками Івано-Франківської філії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк (а.с. 6).

25.06.2014 ОСОБА_6 звернувся зі скаргою до Національного банку України, Генерального прокурора України, Голови комітету Верховної ради України з питань по боротьбі з організованою злочинністю, депутатів Верховної ради України ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про вжиття заходів реагування на порушення банківського законодавства працівниками Івано-Франківської філії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», притягнення винних осіб до відповідальності (а.с. 7).

Згідно відповідей з Управління Національного банку України в Івано-Франківській області, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», наданих на звернення ОСОБА_4, в результаті службової перевірки укладений договір на ім'я ОСОБА_4 визнаний таким, що не укладався, заборгованість буде списана (а.с. 8-10).

30.05.2014 при здійсненні досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000873 від 14.09.2013, на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.05.2014 проведений обшук у квартирі АДРЕСА_1, про що складений протокол обшуку (а.с. 11-15).

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема, в чому полягає неправомірність дій відповідачів, наявність шкоди та безпосереднього причинного звязку між неправомірними діями і шкодою.

Апелянт посилається на лист ПАТ КБ «Приватбанк» від 21.07.2014 згідно з яким в результаті перевірки укладений договір на імя позивача визнано таким, що не укладався, заборгованість буде списана, відповідач просить вибачення за завдані незручності, як на підтвердження визнання відповідачем факту протиправних дій щодо позивача та доведеність цього факту.

Разом з тим, позивачем не доведено наявність завданої моральної шкоди і її розміри, докази вказаного в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази та обставини, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_2