Справа № 308/8626/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, справу за скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області ОСОБА_2 від 29.06.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, -

ВСТАНОВИВ:

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на рішення державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області ОСОБА_2 від 29.06.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Скаргу обґрунтовано тим, що 25.01.2011 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення у цивільній справі № 2п-6728/10 за позовом ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 20189,60 грн.

В Ужгородському МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області перебувало на виконанні виконавче провадження № 52454945 щодо виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області та виконавчого листа № 2п-6728/10 від 18.07.2011 р.

15.08.2017 року на адресу ПАТ «ВіЕйБі Банк» надійшла Постанова Державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_2 від 29.06.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, із зазначенням про те, що вжиті заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними. Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу отримано скаржником 15.08.2017 року.

ПАТ «ВіЕйБі Банк» не погоджується із даною постановою, вважає її незаконною та такою, що винесена з порушенням Закону України «Про виконавче провадження». Вказує на те, що державним виконавцем були вжиті не всі заходи для фактичного виконання рішення суду. А саме не було:

1)відповідно до п.10 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція втратила чинність 05.10.2016 року) державний виконавець не звертався до суду з поданням про примусове проникнення до житла Боржника для опису майна, передбачено ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція втратила чинність 05.10.2016 року), але яке не підлягає під перелік видів мана громадян, на яке може бути звернено стягнення за виконавчим документом, та відповідно до п.3 підпункту 13 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» не звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника;

2)відповідно до п.10 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція втратила чинність 05.10.2016 року) в разі відсутності боржника за адресою вказаною у виконавчому документі, не звернувся до суду з поданням про розшук боржника, за п.1ст.36 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець не звертався до суду для винесення ухвали про розшук боржника;

3) відповідно до п.11 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція втратила чинність 05.10.2016 року) не було винесено постанови про привід Боржника через органи Національної поліції для надання пояснень щодо невиконання рішення суду, а відповідно до п.3 підпункт 14 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» не викликав Боржника з приводу не виконання виконавчого документа, що перебуває у виконавчому провадженні, не звернувся до суду щодо застосування до Боржника приводу;

4) відповідно до п.18 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція втратила чинність 05.10.2016 року) не звернувся до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України Боржника, до виконання зобовязань та відповідно до п.3 підпункту 19 ст. 18 ЗУ «При виконавче провадження» не звернувся до суду для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобовязань за рішенням;

5) відповідно до підпункту 3 п.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» (редакція втратила чинність 05.10.2016 року), з метою захисту інтересів стягувача не було одержано від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну, відповідно до підпункту 3 п.3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» не направлено запити до БТІ про наявність зареєстрованого до 2013 року майна, Державного комітету Земельного кадастру про наявність зареєстрованого до 2013 року земельних ділянок, паїв, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Державної інспекції сільського господарства, Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Державної служби інтелектуальної власності України, Державного підприємства «Український державний центр радіочастот».

На основі викладеного, скаржник просить: визнати дії Державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними, скасувати постанову від 29.06.2017р. ВП 5245945, зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження, та провести виконавчі дії у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

В судове засідання заявник (скаржник) Уповноважена особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_5 не зявилася , хоча і була повідомлена належним чином, на адресу суду надійшла заява, згідно якої заявник підтримує скаргу та просить її задовольнити, розглянути справу без її участі.

Представник Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Неявка державного виконавця відповідно до вимог ст. 386 ЦПК України не може бути перешкодою для проведення розгляду скарги. Згідно наданого суду письмового заперечення представник Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області просить відмовити у задоволенні скарги, оскільки заявлені в ній вимоги є безпідставними. Справу просить розглянути без участі державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до наступного висновку.

Частинами 1 та 3 статті 74 Закону України визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

28 серпня 2017 року стягувачем у порядку ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.383 ЦПК України скаргу подано до Ужгородського міськрайонного суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.1 ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Враховуючи, що заявник (скаржник) постанову державного виконавця Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області від 29.06.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві отримав 15.08.2017 року, а до суду звернувся 28.08.2017 року, суд вважає, що заявником (стягувачем) строк звернення до суду з зазначеною скаргою визначений ч.1 ст.385 ЦПК України не пропущено.

У відповідності до положень ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи, мають право звернутися до суду із скаргою.

18 липня 2011 року Ужгородським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист №2н-6728/10 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» заборгованості в розмірі 20189, 60 грн., а також понесені заявником витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн. та державне мито в розмірі 201,90 грн.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судом встановлено, що виконавчий лист №2н-6728/10, виданий 18.07.2011 року, стягувачем ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3», разом із заявою про відкриття виконавчого провадження від 03.10.2016 року, був предявлений на виконання до Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

03 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

24 жовтня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження відповідно до ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження».

Окрім цього державним виконавцем у відповідності до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» було здійснено ряд запитів, а саме: до Користувача бази даних «АІС Автомобіль» Центру з надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Ужгород, Ужгородського, Перечинського, та ОСОБА_6 районів УДАІ УМАВС України в Закарпатській області, Управління Держземагенства в Ужгородському районі Закарпатської області, Державної інспекції сільського господарства, ГУДМС УМВС України в Закарпатській області, Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України. За результатами надходження відповідей з'ясувалося, що за Боржником транспортні засоби не зареєстровані, зареєстрованих земельних ділянок у власності на території м. Ужгорода та Ужгородського району у власності не має, також встановлено, що фізична особа платник податків з таким податковим номером на обліку в органах ДПІ не перебуває, не отримує доходів, заробітної плати та пенсій, у божника відсутні відкриті рахунки у банківських установах. Відповідно до інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником нерухоме майно не зареєстроване.

Згідно акту державного виконавця від 29.06.2017 року засвідчено, що у Боржника відсутнє майно на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості по виконавчому документу.

З огляду на наведене, можна стверджувати, що державним виконавцем були вичерпані усі заходи щодо виконання виконавчого документу, однак оскільки у Боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення виконання останнього не виявляється можливим.

А тому 26.09.2017 року державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області ОСОБА_2 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», якою передбачено повернення виконавчого документа стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

На підставі наведеного суд приходить висновку, що державний виконавець в ході виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25 січня 2011 року за позовом ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 20189, 60 грн. діяв відповідно до Закону та в межах своїх повноважень, не порушуючи право стягувача, а тому скарга є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.4, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 210, 383,-387 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області ОСОБА_2 від 29.06.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7