Ухвала

іменем україни

04 грудня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2017 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 22 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 25 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 1602/1207/88-014, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 20 тис. доларів США. ОСОБА_5 зобов'язалася повернути кредит щомісячними платежами в строк з 25 грудня 2007 року до 10 грудня 2017 року, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_5 за договором кредиту, 25 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 1602/1207/88-014-Р-1, за умовами якого поручитель ОСОБА_4 відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором у тому ж обсязі, що й позичальник ОСОБА_5

25 травня 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого ВАТ «Сведбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за вказаним договором кредиту.

На порушення умов кредитного договору, ОСОБА_5 належним чином не виконала взятих на себе зобов'язань, грошові кошти в повному обсязі не повернула, внаслідок чого станом на 28 липня 2015 року заборгованість за кредитом складає 330 209,64 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 290 493,57 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом - 39 716,07 грн.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 березня 2017 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 22 травня 2017 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2017 року залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що 25 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 1602/1207/88-014, за умовами якого банк надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 20 тис. доларів США терміном з 25 грудня 2007 року до 10 грудня 2017 року. ОСОБА_5 зобов'язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом та виконати свої зобов'язання в повному обсязі у строки, передбачені цим договором, щомісячними ануїтетними платежами згідно з додатком № 1 до договору з 10 січня 2008 року до 10 грудня 2017 року згідно з графіком в розмірі 166,66 доларів США та останній платіж у розмірі 167,46 доларів США.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору від 25 грудня 2007 року № 1602/1207/88-014, проценти за користування кредитом нараховуються з фактичної кількості днів користування кредитом на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту його повернення. Кількість днів у році приймається 360.

На забезпечення виконання зобов'язання за зазначеним договором кредиту, укладеним з ОСОБА_5, 25 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 1602/1207/88-014-Р-1, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором у сумі 20 тис. доларів США терміном до 10 грудня 2017 року з процентною ставкою 11,9 % річних за їх використання. Згідно з п. 2 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання позичальником умов основного зобов'язання усім належним йому майном та грошовими коштами. Згідно з п. 10 договір поруки набуває чинності з моменту його підписання, строком припинення поруки є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням. Згідно з п. 13 договору поруки, усі зміни та доповнення до цього договору дійсні у тому випадку, якщо вони оформлені та підписані сторонами.

30 квітня 2010 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 укладено договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору від 25 грудня 2007 року № 1602/1207/88-014, за умовами якого, починаючи з 10 червня 2010 року позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом шляхом здійснення фіксованих (ануїтетних) платежів у сумі 259,34 доларів США щомісячно до дня закінчення кредитного договору 10 грудня 2017 року. Збільшено обсяг відповідальності позичальника за невиконання зобов'язань.

27 травня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору від 25 грудня 2007 року № 1602/1207/88-014, якою установлено нові умови порядку зміни процентної ставки в бік збільшення.

22 лютого 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 укладено договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору від 25 грудня 2007 року № 1602/1207/88-014, за умовами якого прострочена заборгованість за кредитом на дату укладання цього договору становить 14 315,67 доларів США, розмір простроченої заборгованості за відсотками за кредитним договором - 570,6 доларів США. Сторони домовились змінити строк виконання зобов'язань за договором кредиту до 10 грудня 2022 року. Починаючи з 10 квітня 2012 року позичальник погашає кредит та платить відсотки за користування кредитом, шляхом здійснення фіксованих (ануїтетних) платежів у розмірі 205,03 доларів США щомісячно до закінчення кредитного договору.

Згідно з наданим позивачем оригіналом договору про внесення змін та доповнень від 22 лютого 2012 року № 1 до договору поруки від 25 грудня 2007 року № 1602/1207/88-014-Р-1, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та поручителем ОСОБА_4, позичальником ОСОБА_5, було внесено зміни до п. 1 зазначеного вище договору поруки, а саме: п. 1 договору поруки викладено в новій редакції, відповідно до якої поручитель зобов'язується перед банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику у вигляді кредиту згідно з кредитним договором від 25 грудня 2007 року № 1602/1207/88-014, у сумі 14 886,27 доларів США, в тому числі зміненої згідно з договором про внесення змін та доповнень від 22 лютого 2012 року № 1, строком до 10 грудня 2022 року з процентною ставкою 11,9 % річних за їх використання. Цей договір про внесення змін і доповнень, включаючи умови про зміст, розмір та строк виконання основного зобов'язання, набуває чинності з моменту підписання його сторонами.

Проте в поданому третьою особою ОСОБА_5 оригіналі договору від 22 лютого 2012 року про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки від 25 грудня 2007 року № 1602/1207/88-014-Р-1, підпис поручителя ОСОБА_4 відсутній.

Висновком судово-почеркознавчої експертизи від 12 грудня 2016 року № 691 встановлено, що в оригіналі договору від 22 лютого 2012 року про внесення змін та доповнень № 1 до договору поруки від 25 грудня 2007 року № 1602/1207/88-014-Р-1 підпис від імені ОСОБА_4 у графі «Поручитель ОСОБА_4 ____ (підпис)» виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою.

Суд, аналізуючи умови зазначених договорів, пояснення відповідача та третьої особи, висновок експерта, дійшов обґрунтованого висновку, що шляхом внесення змін до кредитного договору від 25 грудня 2007 року № 1602/1207/88-014 ПАТ «Сведбанк» було збільшено обсяг відповідальності поручителя ОСОБА_4 без його згоди.

25 травня 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу права вимоги, згідно з яким ВАТ «Сведбанк» продало (відступило) ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором, в тому числі, як встановлено в додатку № 1 до кредитному договору від 25 грудня 2007 року № 1602/1207/88-014, укладеного з ОСОБА_5

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до ОСОБА_4 з досудовою вимогою від 25 серпня 2015 року, вих. № 31.4-08/9265/15, в якій просило сплатити прострочену (поточну) заборгованість за кредитним договором від 25 грудня 2007 року № 1602/1207/88-014-Р-1 в строки, передбачені договором.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові у зв'язку з припиненням поруки внаслідок зміни зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди, правильно застосувавши норми матеріального права: ст. ст. 512, 514, 553, 559, 598, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 лютого 2017 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

І.М.Завгородня

Л.М.Мазур