Справа № 520/8307/16-ц
Провадження № 2/520/2478/17
УХВАЛА

22.05.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю секретаря Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з наведеним позовом, у якому посилаючись на обставини укладення оскаржуваного правочину, - договору дарування 3/50 частин будинку №72 по проспекту Свободи, в м. Одесі, просить суд визнати його недійсним оскільки насправді такий договір був відплатним, та просить суд визнати дійсним договорі купівлі-продажу вказаного майна, що укладено між сторонами 20.05.2015 року.

22 травня 2017 року до суду звернувся ОСОБА_3 та просив суд прийняти його вимоги як самостійні вимоги третьої особи до спільного розгляду з позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5.

Так, звертаючись до суду ОСОБА_3 просив визнати недійсним договір дарування 3/50 частин будинку №72 по проспекту Свободи, в м. Одесі, що укладено 20.05.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з тих підстав, що передане за оскаржуваним правочином майно насправді було придбано за спільні кошти подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1, та ОСОБА_3 не надавав своєї згоди на його придбання (витрату коштів). Разом з тим ОСОБА_3 просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу, що було укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20.05.2015 року з приводу 3/50 частин будинку №72 по проспекту Свободи, в м. Одесі, та оскільки таке майно є майном подружжя поділити його між ОСОБА_1, та ОСОБА_3

В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву ОСОБА_3 про прийняття самостійних вимог третьої особи до спільного розгляду з первинним позовом.

Інші учасники справи в судове засідання не зявились, про час та місце його проведення повідомлені належним чином.

В судовому засіданні було встановлено, що первинний позов ОСОБА_1 було заявлено з передбачених ст. 235 ЦК України підстав, щодо удаваності правочину, а саме щодо того, що укладаючи правочин дарування 3/50 частин будинку №72 по проспекту Свободи, в м. Одесі сторони на справді укладали договір купівлі-продажу, а самостійні вимоги третьої особи випливають із норм сімейного законодавства та порядку розпорядження майном подружжя, його поділу.

Відповідно до ст. 8 ЦПК України та Глави 8 ЦПК України, суд. вирішуючи питання про прийняття позову третьої особи що має самостійні вимоги на предмет позову має керуватися у томі числі положеннями ст. 126 ЦПК України.

Так, суд має право постановити ухвалу про об'єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог, у тому випадку, поли їх спільний розгляд є доцільним, тобто для вирішення спору слід дослідити ті самі обставини.

Разом з тим вбачається, що самостійні вимоги ОСОБА_3 мають відмінний предмет розгляду, та їх спільний розгляд є недоцільним і призведе до ускладнення розгляду справи

Фактично ОСОБА_3 просить суд обєднати дві справи, що мають самостійні предмети доказування в рамках одного провадження, що є неприпустимим.

Таким чином суд доходить висновку про неможливість задоволення вимог третьої особи, ОСОБА_3 про прийняття його вимог про визнання правочину недійсним, визнання правочину дійсним та поділ майна подружжя до спільного розгляду з первинним позовом ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним та визнання дійсним договору купівлі-продажу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.125, 126. 208-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті позову третьої особи, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, визнання правочину дійсним та про поділ майна подружжя до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, визнання правочину дійсним.

Розяснити ОСОБА_3 його право на звернення до суду з самостійним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, визнання правочину дійсним та про поділ майна подружжя в порядку позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луняченко В. О.