Справа № 2-98/11
Провадження № 4-с/542/12/17
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2017 року Новосанжарський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - Стрельченко Т.Г.,

при секретарі - Нестеренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в смт. Нові Санжари цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" на постанову державного виконавця державної виконавчої служби від 23.03.2017 року по виконавчому провадженні ВП № 47979113 про повернення виконавчого документа стягувачу, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року представник АБ "Укргазбанк" звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця державної виконавчої служби від 23.03.2017 року по виконавчому провадженні ВП № 47979113 про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій вказує на те, що постановою головного державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_1 від 23.03.2017 по виконавчому провадженню ВП № 47979113, в порядку п. 7, ч. 1, ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуті стягувачу виконавчий лист № 2-98/11, виданий 04.07.2011 року Новосанжарським районним судом Полтавської області щодо примусового виконання рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» боргу в сумі 186547,00 гривень.

Оскаржувана постанова була отримана стягувачем 21.04.2017 року, у зв'язку з чим подати скаргу на зазначену постанову заявник міг з дати, коли він дізнався про порушення своїх прав допущених державним виконавцем при проведенні виконавчих дій, а саме з дати отримання оскаржуваної постанови. Скаржник також вказує, що в обґрунтування оскаржуваної постанови державний виконавець зазначає, що транспортний засіб оголошений в розшук, не розшуканий протягом року. За таких обставин державний виконавець приходить до висновку, що майно боржника, розшук якого здійснювався органами Національної поліції, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку, в зв'язку з чим у порядку п. 7, ч. 1, ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ підлягає поверненню стягувачу.

Проте, як вказує скаржник, примусовому виконанню підлягав виконавчий документ про стягнення заборгованості з боржника в грошовій формі, а не виконавчий документ про передачу стягувачу транспортного засобу. За таких обставин встановлюється обов'язок державного виконавця здійснити заходи, щодо розшуку будь якого майна боржника, на яке може бути звернуте стягнення, виявлення доходів боржника не тільки у Шевченківському районі м. Полтава та її застосування допускається виключно у випадку, коли всі здійснені державним виконавцем заходи виявились безрезультатними.

Як вбачається із мотивувальної частини оскаржуваної постанови та матеріалами виконавчого провадження, державним виконавцем не проведені заходи таких видів майна боржника як: отримання доходів, банківські рахунки, рухомого майна за зареєстрованою адресою проживання.

Також державній реєстрації підлягає право власності та майнові права на інше майно та майнові права, на які може бути звернуте стягнення при примусовому виконанні виконавчого документа, а саме: земельні ділянки, сільськогосподарська техніка, частки у статутному капіталі юридичних осіб. Однак державним виконавцем в ході проведення виконавчих дій не здійснені заходи по розшуку зазначеного майна та майнових прав боржника.

При цьому при здійсненні виконавчих дій, державним виконавцем навіть не проведена перевірка наявності у боржника рухомого майна за адресою реєстрації постійного місця реєстрації боржника, що прямо встановлено приписами ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження».

Тому скаржник вказує, що за вказаних обставин у державного виконавця були відсутні підстави для застосування п. 7, ч. 1, ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а оскаржувана постанова винесена з порушенням зазначеної норми права та при неповному з'ясуванні обставин, тому скаржник змушений звернутися до суду.

В судове засідання представник скаржника не зявився, електронною поштою до суду направив заяву про розгляд справи без участі представника АБ «Укргазбанк». Скаргу підтримує в повному обсязі, на підставах, викладених у заяві.

Головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1, в провадженні якої перебуває виконавче провадження, процесуальне рішення по якому є предметом оскарження, в судове засідання не зявилася, про день, час і місце розгляду скарги судом повідомлена належним чином. Заперечень на скаргу не надано.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В провадженні Новосанжарського районного суду Полтавської області перебувала цивільна справа № 2-98/11 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

18 березня 2011 року Новосанжарським районним судом Полтавської області винесено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Полтавської філії АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 641 к-ф від 15.07.2008 року в загальній сумі 186 547 грн. та судових витрат в сумі 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень - це заключна стадія судового процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту чи відновлення порушених прав.

Згідно ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1М від 23.03.2017 року, виконавчий лист № 2-98/11, виданий 04.07.2011 року Новосанжарським районним судом Полтавської області про стягнення боргу в сумі 186547,00 грн. повернуто стягувачу Публічному акціонерному товариству акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Полтавської філії АБ «Укргазбанк» на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки встановлено, що майно, на яке може бути звернено стягнення, не розшукано протягом року з дня оголошення розшуку.

За змістом положень ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про розяснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій субєктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Разом з тим, встановлені судом обставини свідчать про те, що державним виконавцем при прийнятті рішення про повернення стягувачу виконавчого документу не вжито усіх можливих та достатніх заходів шляхом реалізації повноважень, наданих чинним законодавством й зокрема ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", не встановлено достовірних та переконливих доказів на підтвердження існування обставин, які є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

З наведеного вбачається, що вказане рішення державним виконавцем взагалі не вмотивовано: ним не вказано, які саме дії державним виконавцем вжиті, яка інформація з яких органів надійшла.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 18 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" № 6 від 07.02.2014 року, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 12 травня 2011 року у справі "Л проти України" (п. п. 18, 23) судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у звязку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, визначених в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку. Виконавча служба, яка здійснює виконання остаточного рішення, має закінчити провадження без зволікань.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем вжито не всіх заходів щодо примусового виконання рішення, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", за таких обставин скарга є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" на постанову державного виконавця державної виконавчої служби від 23.03.2017 року по виконавчому провадженні ВП № 47979113 про повернення виконавчого документа стягувачу - задовольнити.

Скасувати постанову від 23.03.2017 року головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 по виконавчому провадженні ВП № 47979113 про повернення стягувачу виконавчого листа № 2-98/11, виданого 04.07.2011 року Новосанжарським районним судом Полтавської області з примусового виконання рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» боргу в сумі 186547,00 гривень.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали, а особами, які брали участь в розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні при проголошенні ухвали, - в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно

В.о. голови Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_3