АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 753/3229/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3381/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

20 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів -Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.,

при секретарі - П'ятничук В.Г.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Вселено ОСОБА_4 в жилу кімнату площею 9,3 кв. м, що знаходиться в квартирі АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не перешкоджати користуватися ОСОБА_4 жилою кімнатою площею 9,3 кв. м, що знаходиться в квартирі АДРЕСА_1, а також кухнею площею 7,7 кв. м, ванною кімнатою площею 2,6 кв. м, вбиральнею площею 1,4 кв. м, коридором площею 12,5 кв. м та вбудованою шафою площею 0,9 кв. м, які залишені у спільному користуванні відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва по справі 753/14362/13-ц.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про вселення, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що він являється співвласником квартири АДРЕСА_1, проте співвласники чинять йому перешкоди щодо користування вказаною квартирою.

31 січня 2014 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/14362/13-ц ОСОБА_4 виділено у користування жилу кімнату площею 9,3 кв. м, що відповідає кімнаті №5 на плані квартири.

Виділено у спільне користування ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_6 жилі кімнати площею 18,2 кв. м, 12,2 кв.м та 11,4 кв.м, що відповідає кімнатам №4, №9 та №8 відповідно на плані квартири.

Залишено у спільному загальному користуванні ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_6 кухню площею 7,7 кв.м, ванну кімнату площею 2,6 кв.м, вбиральню площею 1,4 кв.м, коридор площею 12,5 кв.м. та вбудовану шафу площею 0,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року зобов'язано Дарницький районний відділ Головного управління державної міграційної служби у м. Києві зареєструвати місце проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначив, що користуватися квартирою позивач не має можливості, він намагався вселитися та користуватися кімнатою 9,3 кв. м в квартирі та відповідно приміщеннями загального користування, проте вселитися до квартири не має можливості до цього часу, оскільки відповідачі перешкоджають йому вселитися до квартири та користуватися нею.

Крім того, внаслідок такої протиправної поведінки відповідачів, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до правоохоронних органів із відповідною заявою, на що начальником управління Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві О.О. Жаріковим 24 листопада 2015 року позивачу було рекомендовано звернутися до суду.

У зв'язку із викладеним, просив суд вселити його в жилу кімнату площею 9,3 кв. метри, що знаходиться в квартирі АДРЕСА_1, зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не перешкоджати користуватися йому жилою кімнатою площею 9,3 кв. метри, що знаходиться в квартирі АДРЕСА_1, а також кухнею площею 7,7 кв. метри, ванною кімнатою площею 2,6 кв. метри, вбиральнею площею 1,4 кв. метри, коридором площею 12,5 кв. метри та вбудованою шафою площею 0,9 кв. метри, які залишені у спільному користуванні відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва по справі 753/14362/13-ц.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 червня 1998 року, власниками спірної квартири є ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Кожен з власників, згідно цього свідоцтва володіє 1/4 часткою в квартирі.

31 січня 2014 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/14362/13-ц ОСОБА_4 виділено у користування ОСОБА_4 жилу кімнату площею 9,3 кв. м, що відповідає кімнаті №5 на плані квартири.

Виділено у спільне користування ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_6 жилі кімнати площею 18,2 кв. м, 12,2 кв.м та 11,4 кв.м, що відповідає кімнатам №4, №9 та №8 відповідно на плані квартири.

Залишено у спільному загальному користуванні сторін кухню площею 7,7 кв.м, ванну кімнату площею 2,6 кв.м, вбиральню площею 1,4 кв.м, коридор площею 12,5 кв.м. та вбудовану шафу площею 0,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 8 грудня 2014 року зобов'язано Дарницький районний відділ Головного управління державної міграційної служби у м. Києві зареєструвати місце проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону .Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним ( нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом дії.

За ст. 155 ЖК України, жилі будинки ( квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком ( квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є співвласником спірної квартири, відповідачі безпідставно чинять перешкоди щодо вільного здійснення права позивача на користування та розпорядження своїм майном.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позовні вимоги позивача, не враховано, що з вересня 1990 року позивач не проживає у спірній квартирі, оскільки зазначені обставини не мають правового значення для вирішення даного спору так як, позивач є власником ј частини квартири АДРЕСА_1 та може на власний розсуд розпоряджатися своїм майном. Крім того, як вбачається з судових рішень, позивач неодноразово намагався вселитися до спірної квартири, проте відповідачі перешкоджали йому у цьому.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що позивач постійно влаштовує скандали та погрожує відповідачам, оскільки доказів на підтвердження зазначеного в матеріалах справи не міститься.

Враховуючи наявність судових рішень, якими виділено у користування позивачу жилої кімнати площею 9,3 кв. метри, що знаходиться в квартирі АДРЕСА_1, та зобов'язання зареєструвати його у спірній квартирі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді