Справа № 301/937/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

19 червня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Куштана Б.П., Мацунича М.В.

при секретарі: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іршавського районного суду від 14 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Управління Держгеокадастру в Іршавському районі, Товариства з обмеженою відповідальністю «Землемір», Осійської сільської ради Іршавського району, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання недійсними та скасування правовстановлюючих документів на землю, договору купівлі-продажу нерухомого майна, та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення Іршавського районного суду від 14 лютого 2017 року, яким позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано недійсним та скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №014741, виданий 26 червня 2001 року Осійською сільською радою Іршавського району ОСОБА_6 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,2073 га, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №249.

Визнано недійсним та скасовано Договір купівлі-продажу нерухомого майна, що укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 24 листопада 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Іршавського нотаріального округу ОСОБА_5 24.11.2005 року за реєстровим номером 229, в частині продажу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2073 га, яка належала на праві власності ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №014741, що виданий 26 червня 2001 року Осійською сільською радою Іршавського району, кадастровий номер :01:001:0008.

Визнано недійсним та скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії Р4 №058274, виданий 28 листопада 2005 року Осійською сільською радою Іршавського району ОСОБА_2 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,2160 га за адресою: с. Осій, вул. Франка, 20, Іршавського району, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №257.

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2160 га за адресою: с. Осій, вул. Франка, 20, Іршавського району, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р4 №058274, що виданий 28 листопада 2005 року Осійською сільською радою Іршавського району, та присвоєний земельній ділянці кадастровий номер :01:001:0008.

Зобовязано ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Осій, вул. Франка, 21, Іршавського району, площею 0,0074 га та передана у користування ОСОБА_3, шляхом демонтажу огорожі та споруди для зберігання сіна.

Зобовязано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкоди в користуванні земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Осій, вул. Франка, 21, Іршавського району.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, щодержавний акт на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №014741, виданий 26 червня 2001 року ОСОБА_6 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,2073 га, договір купівлі-продажу нерухомого майна, що укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 24 листопада 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Іршавського нотаріального округу ОСОБА_5 24.11.2005 року за реєстром № 229, в частині продажу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2073 га, державний акт на право приватної власності на землю серії Р4 №058274, виданий 28 листопада 2005 року ОСОБА_2 на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,2160 га. за адресою: с. Осій, вул. Франка, 20, Іршавського району, є незаконними, порушують законні права позивача; а також, що відповідач ОСОБА_2 самовільно зайняв частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Осій, вул. Франка, 21, Іршавського району, площею 0,0074 га., яка передана у користування ОСОБА_3 та чинить йому перешкоди у користуванні даною земельною ділянкою.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до частин 1 та 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі цивільно правових угод, укладення яких здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку площею 0,2160 га, що розташована за адресою с. Осій по вул. І.Франка, №20, Іршавського району, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р4 №058274, який видано 28.11.2005 року (том 1 а.с.28).

Вказану земельну ділянку ОСОБА_2 набув у власність на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2005 року, що посвідчений приватним нотаріусом Іршавського районного нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим номером №229.

У вказаному договорі купівлі-продажу від 24.11.2005 року зазначено, що крім житлового будинку предметом продажу є земельна ділянка площею 0,2073 га для будівництва та обслуговування будинку, кадастровий номер - :01:001:0008, яка належить продавцю ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №014741, виданого Осійською сільською радою 26.06.2001 року на підставі рішення №3 сесії №8 скликання Осійської сільської ради Іршавського району від 22.12.1995 року (том 1 а.с.27,29-31).

Однак, 3 сесія 8 скликання Осійської сільської ради від 22.12.1995 року не розглядала питання про виділення у власність ОСОБА_6 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку у с. Осій, по вул. Гречко, №22 (на даний час вул. І.Франка, №20), та не приймала відповідного рішення (том 1 а.с.15,20,22-23,24). Спірний державний акт підписаний головою Осійської сільської ради ОСОБА_7 у той час, як у 2001 році головою сільської ради був ОСОБА_8, а ОСОБА_7 став головою сільської ради лише 19.02.2004 року.

Ухвалою Іршавського райсуду від 15.03.2016 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.366 КК України, у звязку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України, а кримінальне провадження №0301/388/16-к щодо нього закрите (том 1а.с.46-48).

Згідно вказаної ухвали, ОСОБА_7 предявлено підозру в тому, що в лютому 2004 року, будучи головою Осійської сільради, склав та видав на імя ОСОБА_6 завідомо неправдивий документ, а саме: державний акт серії ІV-ЗК №014741 на право приватної власності на землю від 26.06.2001 року, площею 0,2073 га, для будівництва та обслуговування будинку. Вказаний державний акт виданий на підставі рішення №3 сесії №8 скликання Осійської сільської ради Іршавського району від 22.12.1995 року, яким насправді питання про передачу ОСОБА_6 земельної ділянки у власність не вирішувалося.

Таким чином, державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №014741, що виданий Осійською сільською радою 26.06.2001 року ОСОБА_6, є підробленим.

Вказана обставина підтверджується ухвалою Іршавського райсуду від 15.03.2016 року, тому відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Питання про передачу у власність ОСОБА_6 земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку площею 0,2073 га, за адресою с. Осій, вул. І.Франка, №20, уповноваженим органом не вирішувалося. При виготовленні державного акту технічна документація із землеустрою не виготовлялася, уповноваженим органом не затверджувалася, межі земельної ділянки з суміжними землевласниками чи землекористувачами, у тому числі, позивачем ОСОБА_3, не погоджувалися.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 уповноваженим органом передано у користування земельну ділянку для будівництва площею 0.07 га, шириною 18 м, а не 21.70 як зазначено в державному акті (том 1 а.с.187-195). Доказів додаткового виділення земельної ділянки до площі 0.2073 га суду не надано.

На підставі підробленого державного акту, укладено договір купівлі-продажу від 24.11.2005 року, яким ОСОБА_2 набув у власність земельну ділянку площею 0.2073 га за адресою с.Осій, вул. І.Франка, №20.

На підставі даного договору купівлі-продажу від 24.11.2005 року на імя відповідача ОСОБА_2 був виготовлений Державний акт на право приватної власності на землю серії Р4 №058274, який видано 28.11.2005 року. При цьому, замість площі 0,2073 га., що зазначена у вказаному договорі, в державному акті вказано площу земельної ділянки 0, 2160 га.

Доказів додаткового виділення ОСОБА_2 земельної ділянки за адресою с.Осій, вул. І.Франка, №20, внаслідок якого площа його земельної ділянка збільшилася з 0,2073 га. до 0,2160 га. відповідачем ОСОБА_2 не надано, і матеріали справи не містять.

Як при виготовленні державного акту ІV-ЗК №014741 від 26.06.2001 року, так і при виготовленні державного акту Р4 №058274 від 28.11.2005 року, технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі не виготовлялася, уповноваженим органом не затверджувалася, межі земельної ділянки з суміжними землевласниками чи землекористувачами, у тому числі, позивачем ОСОБА_3, не погоджувалися, що підтверджується листом Управління Держземагенства в Іршавському районі від 19.09.2014 року №01-17/1191 (том 1 а.с.26).

Доказів, які спростовують вказані обставин, відповідачем ОСОБА_2 не надано.

Окрім того, форма державного акту ІV-ЗК №014741 від 26.06.2001 року та порядок його видачі суперечать вимогам Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему №43 від 04.05.1999 року (в редакції від 29.12.2003 року).

Колишній власник земельної ділянки за адресою с.Осій, вул. І.Франка, №20 - ОСОБА_6 помер 17.05.2006 року (том 1 а.с.42). Його єдиним спадкоємцем першої черги є його мати ОСОБА_4 відповідачка по справі (том 1 а.с.43). Оскільки ОСОБА_6 на день смерті ніякого майна не мав, у нотаріальну контору за оформленням спадщини спадкоємець не зверталася.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням зборів уповноважених колгоспу «Перше травня» смт.Ільниця від 19.06.1989 року позивачу ОСОБА_3 виділено 0,07 га землі в с. Осій по вул. Гречко (зараз вул. ОСОБА_9) між земельною ділянкою ОСОБА_6 та вільною земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку. Рішенням виконкому Осійської сільської Ради народних депутатів №24 від 27.09.1989 року затверджено вказане рішення зборів уповноважених колгоспників. Рішенням виконкому Іршавської районної Ради народних депутатів №253 від 13.12.1989 року ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку в с. Осій, по вул. Гречко. У січні 1990 року позивачу видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки індивідуального забудовника за реєстраційним №20, площею 0,07 га (том 1 а.с.8-14).

Відповідно до записів в погосподарській книзі села №25 за 2011-2015 роки, за адресою с. Осій, вул. Франка, №21 рахується 0.26 га землі: 0.07 га для будівництва та обслуговування будинку та 0.19 га для ведення особистого селянського господарства (том 2 а.с.3).

Рішенням 30 сесії 5 скликання Осійської сільської ради від 25.05.2010 року, ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації по передачі у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування земельної ділянки в с. Осій, вул. Франка, №21, площею 0,07 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,20 га, площею 0.10 га в урочищі «Папучарня» с. Осій (том 2 а.с.131).

Рішенням 11 сесії 6 скликання Осійської сільської ради №138 від 28.12.2011 року, внесено зміни у рішення Осійської сільської ради від 25.05.2010 року та ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації по передачі у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування земельної ділянки, площею 0,07 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,1037 га, що розташовані в с. Осій, вул. Франка, №21, та для ведення особистого селянського господарства площею 0.2175 га в урочищі «Папучарня» (том 1 а.с.220).

У 2010 році ОСОБА_3 звернувся до землевпорядної організації ТОВ «Землемір» з заявою про виготовлення технічної документації на земельні ділянки.

Під час проведення землевпорядних робіт, земельною комісією Осійської сільської ради була узгоджена межова лінія між земельними ділянками суміжних землекористувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, про що складений відповідний акт комісії від 22.09.2011 року та акт прийому передачі межових знаків на зберігання від 22.09.2011 року (том 1 а.с.16, технічна документація арк.17). Вказані акти засвідчені підписами суміжних землекористувачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Вказаний акт затверджений рішенням Осійської сільради від 21.06.2012 року про затвердження акту земельної комісії від 22.11.2011 року про встановлення межових ліній між сусідами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (том 1 а.с.17).

Матеріалами справи встановлено, що після погодження меж та їх затвердження сільрадою, відповідач ОСОБА_2 порушив межову лінію в бік суміжного землекористувача ОСОБА_3 на 0,60 м, поставивши огорожу на земельній ділянці ОСОБА_3 (том 1 а.с.39).

Порушення землекористування з боку ОСОБА_2 неодноразово було предметом розгляду земельних комісій Осійської сільради, що підтверджується відповідними листами сільського голови від 26.01.2012 року та від 11.05.2012 року (том 1 а.с.38,39).

У звязку з наявністю межового спору між суміжними землекористувачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2, 25.06.2012 року Осійська сільська рада направила до ТОВ «Землемір» листа про необхідність зупинення процесу виготовлення технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_3 до вирішення межового спору (том 1 а.с.18,19).

При розгляді земельною комісією протягом 2012-2016 років скарг позивача про порушення межі між сусідами, Осійською сільською радою встановлено порушення меж земельної ділянки ОСОБА_3 суміжним землевласником ОСОБА_2

Актом комісії від 02.09.2014 року засвідчено факт захоплення ОСОБА_2 частини земельної ділянки ОСОБА_3 та складено відповідну схему (том 1 а.с.36-37).

11.03.2015 року Осійською сільрадою ОСОБА_2 попереджений про те, що він розпочав будівництво на спірній земельній ділянці сховище, однак ОСОБА_2 побудував на спірній земельній ділянці сховище для сіна, викопав яму для відходів та поставив металічну огорожу (том 1 а.с.40 -41).

Згідно висновку судової інженерно-технічної експертизи №1 від 12 січня 2017 року: фактична межа між земельними ділянками №20 та №21 с. Осій вул. Франка проходить по існуючій огорожі з сітки-рабиці на залізобетонних стовпчиках, довжина якої становить 60.34 м; фактичне розташування межових знаків земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресою с. Осій вул. Франка, №21, а також розташування та конфігурація межового знаку суміжної межі земельної ділянки, не відповідає технічній документації із землеустрою щодо складання документів, які посвічують право на земельну ділянку; існує зміщення суміжної межі між земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства за адресою с. Осій вул. Франка, №21, та землекористуванням за адресою с.Осій вул. Франка, №20, і складає від 0.79 м на заході до 1,77 м на сході. Площа невідповідності складає 0,0074 га; існуюча суміжна межа між досліджуваними земельним ділянками не підтверджена необхідним правовстановлюючими документами на дані земельні ділянки; на земельній ділянці за адресою с.Осій вул. Франка, №20, поруч з огорожею з сітки-рабиці, яка розділяє земельні ділянки №20 та №21, розташована деревяна споруда ймовірно для зберігання сіна. Вказана споруда накладається на межу земельної ділянки, що визначена технічною документацією із землеустрою від 0.38 м західною стіною деревяної споруди до 0.49 м східною стіною споруди. Розташування деревяної споруди не відповідає плану забудови земельної ділянки згідно Будівельного паспорту, яка на плані відсутня. Отже, розташування вказаної споруди не відповідає всім вимогам ДБН та протипожежним вимогам, зокрема, п.3.25* ДБН 360-92**, п.1.4 ДБН В.2.2-15-2005, п.3.13 ДБН 360-92. (том 2 а.с.65-71)

Тобто, висновком вказаної експертизи доведено, що відповідачем ОСОБА_2 порушено межі суміжної земельної ділянки за адресою с.Осій вул. Франка, №21, та самовільно захоплено шляхом встановлення огорожі частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що передана у користування ОСОБА_3 площею 0,0074 га (від 0.79 м на заході до 1,77 м на сході).

З врахуванням наведеного судом першої інстанції правильно встановлено, що правовстановлюючі документи (державний акт ІV-ЗК №014741 від 26.06.2001 року, виданий ОСОБА_6; державний акт Р4 №058274 від 28.11.2005 року, виданий ОСОБА_2; договір купівлі-продажу від 24.11.2005 року), видані/укладені на підставі підроблених документів. При цьому, рішення про передачу у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_2 земельної ділянки сільською радою не приймалося, технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі у встановленому порядку не виготовлялася та уповноваженим органом не затверджувалася, межі земельної ділянки з суміжними землевласниками чи землекористувачами, у тому числі, позивачем ОСОБА_3, не погоджувалися, що порушує законні права позивача ОСОБА_3 на володіння та користування переданою йому у власність земельною ділянкою, а також права на приватизацію земельної ділянки, які підлягають захисту.

За таких обставин суд першої інстанції обгрутовано задовольнив заявлений позов.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та правильно засновано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до приписів ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді