Номер провадження: 22-ц/785/6758/17
Номер справи місцевого суду: 509/1015/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

з участю секретаря Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу, визнання права власності та визнання договору іпотеки недійсним,за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6, діючого в інтересах ОСОБА_2, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 липня 2017 року,-

встановила:

У березні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу, визнання права власності та визнання договору іпотеки недійсним і в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона проживала разом з відповідачем ОСОБА_3 однією сімєю з 2008 року, в одній оселі за адресою: 65122, Одеська область, с. Мізікевича, ж/м Дружний, вул. Відважних, 1/2, та вели спільне господарство, і мали спільний бюджет. В цей час вона працювала продавцем-консультартом у магазині «Валенсія», а ОСОБА_3 працював Директором ТОВ «М-ТРЕИД ГРУПП». У 2012 році за спільні кошти вони побудували житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами № 39/1 за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив 10, ж/м Дружний. Право власності було оформлено на ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Таїровською селищною радою 18.04.2012 року. У 2010 році та 2012 році у них народилися спільні діти: ОСОБА_7 (09.08.2010 р.н.) та ОСОБА_8 (07.09.2012 р.н.). На даний час позивачка та ОСОБА_3 продовжують проживати однією сімєю та вести спільне господарство без реєстрації шлюбу.

17.11.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами № 39/1 за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив 10, ж/м Дружний, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5. Договір іпотеки було укладено на забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за договором позики, який також було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 17.11.2015 року.

Позивач посилалася на те, що договір іпотеки був укладений без її згоди ,що є підставою визнання такого правочину недійсним.

Позивач просила суд:

- встановити факт проживання ОСОБА_2 однією сімєю без укладення шлюбу з ОСОБА_3 в період з 08 вересня 2008 року;

- визнати житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами №39/1 за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив 10, ж/м «Дружний», земельна ділянка 39/1, кадастровий номер :02:009:0107, земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Мізікевича, масив 10, ж/м «Дружний», земельна ділянка 39/1, кадастровий номер :02:009:0107, спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами №39/1 за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив 10, ж/м «Дружний», земельна ділянка 39/1, кадастровий номер :02:009:0107, земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив 10, ж/м «Дружний», земельна ділянка 39/1, кадастровий номер :02:009:0107;

- визнати недійсним Договір іпотеки нерухомого майна, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 17.11.2015 р. та зареєстрованого в реєстрі під № 681.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Інші учасники процесу в судове засідання не зявились.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 липня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково .

Встановлений факт проживання ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 в період з 08 вересня 2008 року.

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 спільну сумісну власність на наступне нерухоме майно:

-житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями який складає житловий будинок літ. «А-3», загальна площа 1555.0 кв.м., житлова площа 134.7 кв.м., прибудова літ. «Б» загальна площа 33.66 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, Масив 10, ж/м «Дружний», №39/1;

-земельну ділянку, площею 0,2513 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, 10 Масив, ж/м «Дружний», земельна ділянка № 39/1, кадастровий номер :02:009:0170

-земельну ділянку загальною площею 0,1764 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, Масив 10, ж/м «Дружний», земельна ділянка № 39/1, кадастровий номер :02:009:0171

В решті позову відмовлено ( т.1 а.с. 215-290).

В апеляційній скарзі, представник ОСОБА_6, діючий в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити в частині задоволення вимоги щодо визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО 17.11.2015 року та зареєстрований в реєстрі під № 681 (а.с.223-227).

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_6, діючого в інтересах ОСОБА_2, підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині мотивування відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволенних позовних вимог ОСОБА_2 не оскаржено, тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України ,перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним.

Відмовляючи у задовленні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним , суд першої інстанції, виходив з того, що вимоги ч. 4 ст. 369 ЦК України, якими правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень, не розповсюджуються на спірний договір іпотеки, так як на час його укладення за позивачкою не були визнанні права спільної сумісної власності на спірне майно.

Проте , повністю погодитися з висновками суду першої інстанції не можна.

Колегія суддів, частково погоджується з доводами апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 2008 року по теперішній час позивачка ОСОБА_2 з відповідачем ОСОБА_3 проживають разом однією сімєю та ведуть спільне господарство без реєстрації шлюбу.

З 2008 року по 2012 рік ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мешкали за адресою: 65122, Одеська область, с. Мізікевича, ж/м "Дружний", вул. Відважних, 1/2, з 2012 року по теперішній час, в житловому будинку з господарськими спорудами та будівлями який складає: житловий будинок літ. «А-3»,а загальна площа 1555.0 кв.м., житлова площа 134.7 кв.м., прибудова літ. «Б» загальна площа 33.66 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, Масив 10, ж/м «Дружний», №39/1, розташований на земельній ділянці площею 0.2513 га. та 0.1764 га., яка перебуває у приватної власності,за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив 10, ж/м «Дружний» № 39/1 (далії по тесту спірний житловий будинок).

Зазначений спірний будинок № 39/1 за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, масив 10, ж/м "Дружний", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 побудували в період шлюбу за спільні кошти.

Право власності на цей будинок було оформлено на ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого Таїровською селищною радою 18.04.2012 року, який належним чином був зареєстрований у компетентних установах та підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 85672397 від 24.04.2017 року (т.1 а.с.48-54).

Земельна ділянка, площею 0,2513 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, 10 Масив, ж/м «Дружний», земельна ділянка № 39/1, кадастровий номер :02:009:0170, належить відповідачу ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.11.2015 року, виданого державним реєстратором ОСОБА_9 Біляївського міськрайоного управління юстиції в Одеської області, яке належним чином зареєстровано в компетентних установах.

Земельна ділянка загальною площею 0,1764 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, Масив 10, ж/м «Дружний», земельна ділянка № 39/1, кадастровий номер :02:009:0171 належить відповідачу ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.11.2015 року виданого державним реєстратором ОСОБА_10 Біляївського міськрайоного управління юстиції в Одеської області яке належним чином зареєстроване в компетентних установах.

За час спільного проживання у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 народилися спільні діти: ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4,що підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_7 (09.08.2010 р.н.), серії 1-ЖД № 235256 від 02.09.2010 р., та ОСОБА_8 (07.09.2012 р.н.), серії 1-ЖД № 322461 від 18.09.2012 р., (т.1 а.с.19,20).

На час звернення до суду позивачка та ОСОБА_3 продовжують проживати однією сімєю та вести спільне господарство без реєстрації шлюбу.

17.11.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 17.11.2015 р. та зареєстрованого в реєстрі під № 681, договір позики грошей, за умовами якого ОСОБА_11 отримав позику в розмірі 7888000 грн., строком повернення до 17.11.2016 року (т.1 а.с.9-10).

В той же день між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, на забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобовязань по поверненню позики, був укладений договір іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 17.11.2015 р. та зареєстрованого в реєстрі під № 681 (т.1 а.с.11-18).

Відповідно до п.1 договору іпотеки, предметом іпотеки є наступне нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 ,а саме :

-житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями який складає житловий будинок літ. «А-3», загальна площа 1555.0 кв.м., житлова площа 134.7 кв.м., прибудова літ. «Б» загальна площа 33.66 кв.м., який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, Масив 10, ж/м «Дружний», №39/1;

-земельна ділянка, площею 0,2513 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, 10 Масив, ж/м «Дружний», земельна ділянка № 39/1, кадастровий номер :02:009:0170

-земельна ділянка загальною площею 0,1764 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, Масив 10, ж/м «Дружний», земельна ділянка № 39/1, кадастровий номер :02:009:0171 .

Відповідно до п.7 договору іпотеки сторони погодилися з тим, що предмет іпотеки на момент укладення цього договору не знаходиться у спільній сумісній власності та не є частковою, паєм ,не внесений в якості вкладу до статутного капіталу будь-якої юридичної особи.

Відповідно до п.11 договору іпотеки ОСОБА_3 погодився з тим,що передача предмета іпотеки в іпотеку не порушує права та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб та інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу ,іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства,його моральним засадам.

Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах,встановлених законом,такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п.5.5 розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено , що відповідно до статей 215 та 216ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину ,так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтерес якої порушено вчиненням правочину.

На час укладення відповідачем ОСОБА_3 договору іпотеки , спірне нерухоме майно, а саме житловий будинок та земельні ділянки, що розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, Масив 10, ж/м «Дружний» було зареєстроване за ОСОБА_3 , про що сторони не заперечують.

Відповідно до частини пятої статті 11 ЦК України цивільні права і обовязки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1. ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 578 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників.

Така згода за своєю правовою природою є одностороннім правочином. Згідно із частиною першою статті 219 ЦК України у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.

Разом з тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним.

Так, пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозвязку слід дійти висновку, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-1622цс15 від 07.10.2015 року ,на яку також посилалася ОСОБА_2 в апеляційній скарзі .

Проте, матеріали справи не містять, а позивачем всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надані достатні та допустимі докази обізнаності ОСОБА_4 та докази того,що ОСОБА_4,на час укладення договору іпотеки було достовірно відомо про те , що на час укладення договору іпотеки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали однією сімєю та вели спільне господарство та проживали як чоловікта дружина ,таких доказів не було надано і в апеляційній інстанції.

Матеріали справи не містять докази того, на час укладення відповідачами договору іпотеки відповідачі діяли недобросовісно, таких доказів не було надано і в апеляційній інстанції.

З пояснень наданих в якості свідків в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не вбачається те, що ОСОБА_4 був обізнаний про те, що ОСОБА_3 проживає з ОСОБА_2 однією сімєю без шлюбу та веде спільне господарство та не підтверджується недобросовісність дій відповідачів на час укладення ними договору іпотеки.

Таким чином, мотиви відмови судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним ,які були наведені судом першої інстанції в мотивувальній частині рішення є помилковими ,а тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог з інших підстав.

Інших доводів, які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції предстаником ОСОБА_2-ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_6, діючого в інтересах ОСОБА_2, підлягає частковому задовленню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині позовних вимог нового рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог з інших підстав.

Керуючись ст.ст.303,п.4 ч.1 ст. 309,313,314,316,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, діючого в інтересах ОСОБА_2,задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 06 липня 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору іпотеки недійсним скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору іпотеки недійсним-відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_14

ОСОБА_15

ОСОБА_16