Справа № 184/1697/17
Номер провадження 2/184/597/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Гукової Р.М.,

секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом позивача 1: ОСОБА_3, позивача 2: ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої затоплення квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись в Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої затоплення квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступні обставини.

15 липня 2017р. була затоплена їхня квартира за адресою АДРЕСА_1, яка належить позивачам спільно на праві приватної власності. Ними була викликана аварійна служба балансоутримувача будинку, якою встановлено, що по причині недбалості мешканців квартири №35, не був закритий запірний пристрій (кран) холодної води в ванній кімнаті, внаслідок чого їхня квартира була затоплена. Аварійна бригада МКП «ЖЕО» припинила затоплення, шляхом перекриття подачі холодної води в квартиру №35. 17 липня 2017р. по їхній заяві співробітниками ЖЕД №4 МКП «ЖЕО» в складі комісії було проведено обстеження їхньої квартири № 33, яким було встановлено залиття житлової кімнати: мокрі сліди затікання на стелі на стіні суміжної з санвузлом квартири № 32 першого поверху, шпалери відклеєні від стіни, мокра деревяна підлога ДВП та лінолеум, затікання за плінтусом і на підлозі. З метою мирного врегулювання спірних відносин позивачі звернулись до відповідача та запропонували їй відшкодувати нанесені затопленням збитки, але вона категорично відмовилась. Тому вони змушені звернутись з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_3 до суду не зявилась, але надала заяву, згідно якої просить суд розглянути справу за її відсутності.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, посилаючись на те, що працівники аварійної служби МКП «ЖЕО» в липні 2017р. не були в її квартирі, а тому факт затоплення саме її квартирою квартиру позивача не встановлений. При цьому зазначає, що у даній квартирі проживав її син, який їй пояснив, що затоплення не було, а тому її вина у затопленні квартири позивача відсутня. Наполягає на тому, що позивачі жодного разу не звертались до неї з приводу затоплення квартири. Окрім цього, акт обстеження квартири позивачів від 17.07.2017р. не відповідає вимогам, визначеним для таких актів Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, так як складений без участі сторін та не містись підпису ОСОБА_2 як відповідача, не зазначено завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтована вартість), що унеможливлює встановлення дійсного розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Окрім цього, не погоджується з розміром матеріальної шкоди, оскільки відсутні правові підстави для стягнення на користь позивачів податку на додану вартість (20%). Тому просить відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю їхніх вимог.

Суд, вислухавши пояснення позивача та заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової приватної власності є власниками однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7).

Згідно довідки про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, холодного постачання, системи каналізації від 15.07.2017р. у будинку №5 по вул. Чіатурська кв. №33 трапилось залиття, причиною якого є недбалість господарів квартири № 35 (не перекритий кран) (а.с.8).

Актом ЖЕО №4 встановлено, що в результаті затоплення АДРЕСА_3 в залі: мокрі сліди від затікання на стелі та стіні, суміжній з санвузлом кв. №32, шпалери відклеїлись від стіни, підлога мокра (леноліумне покриття на ДВП), мокре затікання за плінтусом та на підлозі. Затоплення відбулося з кв. № 35 з 14 на 15 липня. Аварійна служба МКП «ЖЕО» була викликана 15 липня о 10:00 год., яка обстежила кв. № 35 та встановила причину затоплення, в подальшому перекрила воду на квартиру (а.с. 9).

Згідно договірної ціни на ремонт оздоблення приміщення після затоплення у квартирі АДРЕСА_4, що здійснюється в 2017 році, складений в поточних цінах станом на 30 травня 2017р., договірна ціна складає 9 089,22 грн., з них податок на додану вартість складає 1514,87 грн. (а.с.10).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна квартира за адресою АДРЕСА_5 на праві приватної власності належить ОСОБА_2 (а.с. 17).

Вирішуючи вказаний спір по суті, суд враховує приписи ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27. 03. 1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"шкода заподіяна особі майну громадянина або заподіяну майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Отже, враховуючи предмет спору та обсяг доказування даної категорії спорів, позивач повинен довести факт затоплення та розмір завданої шкоди, а відповідач відсутність своєї вини, у разі якщо він заперечує проти задоволення позовних вимог.

Частиною 1 ст. 177 ЖК України передбачено, що громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і при домової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітинах та в інших місцях загального користування.

Відповідно до п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати дій, які порушують умови проживання громадян.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Зі змісту ст. 322 ЦК України вбачається, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто тягар утримання майна та відповідальність за нього несе саме власник.

Таким чином відповідач, як власник квартири, несе тягар утримання належного йому майна і зобов'язаний відшкодовувати збитки, завдані позивачу внаслідок залиття у розмірі, необхідному для відновлення пошкодженої квартири позивача.

Така позиція випливає із здійснення права власності, яка регламентована ст. 319 ЦК України і передбачає, що власність зобов'язує, у даному випадку, використовувати право власності не на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

З огляду на наведене, безпідставними є посилання відповідача на відсутність її вини у затопленні, зважаючи на те, що вона там не проживала. Більше того, такі посилання останньої жодними доказами підтверджені не були. У той же час, будь-яких інших обставин, які б вказували на відсутність вини відповідача у затопленні квартири, відповідачем наведені не були.

Разом з тим, у судовому засіданні факт затоплення квартири позивачів відповідачем доведено належними та допустимими доказами, які містяться у матеріалах справи та були досліджені судом. Зокрема, це довідка про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, холодного водопостачання, системи каналізації від 15.07.2017р., актом від 17.07.2017р., складеного комісією ЖЕО. Наведене також не спростовано відповідачем. Більше того, як вказала у судовому засіданні відповідач, зі слів її сина, який на той час проживав у її квартирі, у ванній кімнаті, під ванною вода протікала, проте її кількість була не значна.

Також позивачем у повному обсязі доведено розмір матеріальної шкоди, який підлягає відшкодуванню із відповідача та надано відповідні документи на його підтвердження та обґрунтування.

При цьому, не приймаються до уваги заперечення відповідача щодо не відповідності акту обстеження від 17.07.2017 року вимогам встановленим додатком № 4 до пункту 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року, оскільки вказана форма акту є додатком до п.2.3.6. Правил, який у свою чергу стосується усунення несправностей інженерного обладнання або конструкцій та наслідки невчасного виконання зазначених дій.

Також суд вважає безпідставним та не підтвердженим жодними доказами, посилання відповідача на те, що огляд її квартири на стан затоплення не проводився, оскільки такі твердження є голослівними та спростовуються наданими позивачем доказами.

Водночас, згідно зі ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» податкові зобовязання у особи, яка надає послуги, виникають з дати вчинення замовником та виконавцем послуги певних дій, направлених на отримання послуг.

Проте, позивач ставив питання про відшкодування шкоди завданої залиттям, а не відшкодування реальних збитків, до яких включається ПДВ за роботи та матеріали, які були придбані для здійснення ремонту квартири, що свідчить про безпідставність врахування судом до розміру відшкодування суми податку на додану вартість.

Отже, сума шкоди заявлена у позові підлягає зменшенню на суму ПДВ: 9089,22 грн. 1514,87 грн. (ПДВ) = 7574,35 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів.

За таких обставин, з огляду на наведене позовні вимоги позивача 1: ОСОБА_3, позивача 2: ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої затоплення квартири підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,11,60,88,209,212-216 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов позивача 1: ОСОБА_3, позивача 2: ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої затоплення квартири - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок затоплення квартири 7574 (сім тисяч пятсот сімдесят чотири) грн. 35 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір у сумі 266,66 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ними судовий збір у сумі 266,66 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_5