Справа № 720/378/17
Провадження № 2/720/344/17
15 червня 2017 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Лупу О.Д.,
сторін по справі: позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
- про стягнення інфляційних витрат та 3 % річних за невиконання зобовязань встановлених рішенням суду,-
Позивач звернувся до суду з позовом, про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за не виконання зобовязань, встановлених рішенням суду.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від13.03.2014 року по справі № 726/2110/13-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задоволено частково, визнано удаваним договір про спільну діяльність від 15.12.2006 року та стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість в розмірі 208 000 грн..
Визнано удаваним договір про спільну діяльність від 17.06.2006 року, який був укладений між сторін та стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість в розмірі 309 120 грн..
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 16.12.2011 року в розмірі 59 614 грн. 31 коп., та за договором позики від 06.09.2011 року в розмірі 255 776 грн..
В цілому, даним рішенням, на користь ОСОБА_1 стягнуто з відповідача заборгованість на загальну суму 832 510 грн. 31 коп..Рішення набрало законної сили 24.03.2014 року.
07.04.2014 року було відкрито виконавчі провадження щодо примусового виконання виконавчих листів виданих на підставі вказаного рішення, про стягнення заборгованості з відповідача - ОСОБА_3: постанова ВП № 42815518 від 07.04.2014 року в розмірі 309 120 грн., постанова ВП № 42815796 від 07.04.2017 року в розмірі 255 776 грн., постанова ВП № 42816145 від 07.04.2017 року в розмірі 208 000грн., та постанова ВП № 42816450 від 07.04.2017 року в розмірі 59 614 грн. 31 коп..
Стверджує, що відповідач не дивлячись на вказане й надалі свої зобовязання перед ОСОБА_1, не виконує, а тому у відповідності до ст.. 625 ЦК України є всі підстави для стягнення на його користь інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобовязання.
Сума з розрахунку якої збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період з 01.04.2014 року по 01.03.2017 року, становить 621052,69 грн..
В судовому засіданні позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог в порядку ч. 2 ст. 31 ЦПК України, обґрунтовуючи тим, що відповідно до нового розрахунку, сума боргу врахована в наслідок інфляційних процентів в період з 01.04.2014 року по 01.03.2017 року становить 856569 грн. 86 коп., оскільки в першому розрахунку індекси інфляцій було вказано лише до 01.03.2016 року.
Заяву про збільшення позовних вимог підтримав в повному обсязі, простить позов задовольнити.
Відповідач будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи повторно не з'явився та не повідомив суд про причину своєї не явки.
У зв'язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України, справа підлягає розгляду в його відсутності із винесеним по справі заочного рішення.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядує цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 61 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
З урахуванням наведеного суд вважає, що факт отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_1 у власність грошових коштів за договором позики не потребує доведення, зокрема і не потребує повторного доведення факт прострочення виконання грошового зобовязання відповідачем ОСОБА_3 за договором позики.
Матеріалами справи судом встановлено, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 13.03.2014 року по цивільній справі №726/2110/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання договору удаваним та стягнення заборгованості, позов задоволено частково.
Визнано удаваним договір про спільну діяльність від 15.12.2006 року та стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість в розмірі 208 000 грн..
Визнано удаваним договір про спільну діяльність від 17.06.2006 року, який був укладений між сторін та стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість в розмірі 309 120 грн..
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 16.12.2011 року в розмірі 59 614 грн. 31 коп., та за договором позики від 06.09.2011 року в розмірі 255 776 грн..
В цілому, даним рішенням, на користь ОСОБА_1 стягнуто з відповідача заборгованість на загальну суму 832 510 грн. 31 коп..Рішення набрало законної сили 24.03.2014 року.
Постановами державного виконавця Новоселицького ВДВС Головного ТУЮ в Чернівецькій області серії ВП № 42815518 від 07.04.2014 року, серії ВП № 42815796 від 07.04.2014 року, серії ВП № 42816145 від 07.04.2014 року та серії ВП № 42816450 від 07.04.2014 року було відкрито виконавче провадження по постанові № 2/726/103 виданої 02.04.2014 року Садгірським районним судом м. Чернівці, про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в загальній сумі 832510 грн. 31 коп..

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно зі статті 610-611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобовязання або не виконав у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи, що своїми свідомо - умисними протиправними діями відповідач ОСОБА_3 належним чином не виконував взяті на себе за договором позики обовязки своєчасного повернення грошових коштів починаючи з 01.04.2014 року по 01.03.2017 року включно, цим самим порушив права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 як кредитора.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобовязання, а у частині 1 цієї статті сказано, що - «боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання». У частині 2 цієї статті зазначено, що «боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Саме лише прийняття судового рішення по цивільній справі про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобовязальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Враховуючи, що на день звернення до суду та під час розгляду справи в суді відповідачем не виконано грошове зобовязання перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції та три процента річних є правомірним та підлягають задоволенню.

Відповідно до розрахунку викладений в листі Верховного суду України за № 62-97 від 03.04.1997 року щодо рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляцій при розгляді судових справ, використовуючи формулу розрахунку - [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] х[Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу], прострочення неповернутого грошового боргу починаючи з 01.04.2014 року по 01.03.2017 становить: 832 510,31 * 202,89% / 100% - 832 510,31 = 856 569 грн. 86 коп..

Отже суд вважає, що прострочення неповернутого грошового боргу починаючи з 01.04.2014 по 01.03.2017 з одержанням втрат від інфляцій, в загальній сумі становить 856569 грн. 86 коп. ( вісімсот пятдесят шість тисячі пятсот шістдесят девять грн. 86 коп.), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо нарахованих 3% річних за період з 01.04.2014 по 01.03.2017 рік, розрахунок проводився за наступною формулою - [Сума 3% річних] = [Сума боргу] х 3% / 365 днів * кількість днів про строчки.

Тобто за період з 01.04.2014 по 31.12.2014 сума становить 18 817,01 грн., а саме 832 510,31 грн. * 3% / 365 * 275.

За період з 01.01.2015 по 31.12.2015 сума становить 24 975,31 грн., а саме 832 510,31 грн. * 3% / 365 * 365.

За період з 01.01.2016 по 31.12.2016 сума становить 24 975,31 грн., а саме 832 510,31 грн. * 3% / 365 * 365.

За період з 01.01.2017 по 01.03.2017 сума становить 4 105,53 грн., а саме 832 510,31 грн. * 3% / 365 * 60.

Отже, суд оцінюючи викладені докази, які доповнюють однин одного у сукупності з правовими нормами дійшов висновку, що сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання, становить 72873 грн. 16 коп. ( сімдесят дві тисячі вісімсот сімдесят три грн. 16 коп.), а отже підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З квитанцій № 0.0.721881453.1 від 10.03.2017 року вбачається, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 6939 грн. 26 коп., та відповідно до квитанції № 17682706 від 16.05.2017 року ОСОБА_1 сплачено судовий збір з розмірі 1060 грн. 75 коп., загальна сума судового збору якого складає 8000 грн., а отже враховуючи вищевказану статтю суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 509, 610, 611, 625 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 81, 88, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ПІН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процентів за період з 01.04.2014 року по 01.03.2017 року в розмірі 856569 грн. 86 коп. ( вісімсот пятдесят шість тисячі пятсот шістдесят девять грн. 86 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ПІН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, суму трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01.04.2014 року по 01.03.2017 року в розмірі 72873 грн. 16 коп. ( сімдесят дві тисячі вісімсот сімдесят три грн. 16 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ПІН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 понесені судові витрати в сумі 8000 грн. 00 коп. ( вісім тисяч грн.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицкий районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

ОСОБА_3 має право протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Суддя: Вівчар Г.А.