КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/4333/17
Провадження № 6/488/204/17 р.
У Х В А Л А

Іменем України

23.11.2017 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі головуючого по справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі Кулаві А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Головного державного виконавця

Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального

управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за

межі України боржника без вилучення паспортного документа,-

Встановив:

23.11.2017 року Головний державний виконавець Вітовського РВДВС ГТУЮ у Миколаївській області Люлюк С.В. звернувся до Корабельного районного суду міста ОСОБА_1 на підставі ст.377-1 ЦПК України, з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, без вилучення паспортного документа.

Обгрунтовуючи подання тим, що у Вітовському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 53827619 стосовно боржника ОСОБА_2 з примусового виконання виконавчих документів: виконавчий лист 1-кп/477/59 від 12.02.2014 року Жовтневого районного суду Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 боргу у сумі 3500 грн. На користь ОСОБА_3; виконавчий лист 1-кп/477/59 від 12.02.2014 року Жовтневого районного суду Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 боргу у сумі 2832,29 грн. На користь Фінансового управління Вітовської РДА.

Боржник в добровільному порядку рішення не виконує. Незважаючи на вжиті до боржника заходи примусового виконання, рішення суду ним не виконане, а тому державний виконавець вимушений звернутися до суду з поданням про обмеження виїзду за кордон боржника ОСОБА_2, яка має невиконанні зобов'язання, покладені на неї судовим рішенням.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що вказане подання є безпідставним та задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право в разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Згідно з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

За змістом ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Таким чином, суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обовязково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон, і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобовязань.

Всупереч вище викладених вимог законодавства, суду не надано доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішеннями державних органів, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цих рішень, доведення якого є обов'язковою умовою для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України.

Також не надано доказів на підтвердження здійснення виконавцем усіх заходів для своєчасного і повного примусового виконання судових рішень у спосіб та в порядку, встановленому законом.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд,-

Ухвалив:

В задоволенні подання Головного державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про обмеження у праві виїзду за кордон, без вилучення паспортного документу громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНООКПП: НОМЕР_1, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, село Воскресенське, вулиця Димова, 8 - відмовити.

Копію ухвали направити до Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області для відома.

Ухвала може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвали, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Я.А. Чернявська