Справа № 487/3633/17
Провадження № 2/487/1981/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2017 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючий - суддя Біцюк А.В., за участю секретаря Попович В.Б., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, -

В С Т А Н О В И В:

13.07.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків в розмірі 31095,00 грн.

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що він працює на посаді директора в ТОВ «Техніка і технології». 13.02.2017 року ТОВ «Техніка і технології» мала намір звільнити територію за адресою: м. Миколаїв, вул. Кірова, 240 А, на якій розміщувалась сільськогосподарська техніка товариства, відповідно до договору суборенди з ТОВ «Бізнес центр «Кірова», однак представником ТОВ «Бізнес центр «Кірова» ОСОБА_2 було обмежено доступ до вказаної території. Автомобілем БМВ д/н НОМЕР_1 водій ОСОБА_2 блокував доступ до майна, що належить ТОВ «Техніка і технології» чим унеможливлював його повернення, а також здійснив наїзд на ОСОБА_1, чим спричинив пошкодження здоровя останнього а також пошкодження його одягу. Вказаними діями ОСОБА_2 завдав позивачу матеріальної шкоди на лікування для відновлення працездатності та матеріальної шкоди на відновлення одягу на загальну суму 31095 грн. Вказані вище обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, позов підтримав, просив задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову.

Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

13.02.2017 року в м.Миколаєві по вул. Кірова, 240, між позивачем та відповідачем відбувся конфлікт під час перешкоджання позивачем виїзду автомобілю НОМЕР_2 під керуванням відповідача. Вказане підтверджується відеозаписом дослідженим судом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням транспортних засобів, а згідно з ч.2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності (ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частин 1, 2 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Позивачем суду надані наступні докази, а саме: відеозапис місця події, консультаційний висновок спеціаліста, довідка з рентген-кабінету, зворотне повідомлення з Міської лікарні швидкої медичної допомоги, висновки компютерної томографії.

Також в своєму позові ОСОБА_1 стверджує, що протиправними діями відповідача йому було завдано матеріальних збитків, а саме пошкоджено одяг: джинси, взуття, верхній одяг, всього на суму 8100 грн.

Доследжений судом відеозапис з місця події, свідчить лише про факт перешкоджаня позивачем виїзду автомобілю під керуванням відповідача та штовхання позивача переднім бампером автомобілю в районі колін. При цьому будь-які пошкодження одягу, взуття після цього були вісутні. Інших доказів на підтвердження протиправних дій відповідача та їх наслідків позивачем не надано.

Крім того, позивачем не доведено що вказаними повштовхами йому було завдано тілесних ушкоджень, а також причинно наслідкового зв'язку між зазначеними діями відповідача та необхідінстю подальшого лікування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Біцюк А.В.