У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, як законного представника неповнолітньої ОСОБА_7, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 09 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дочка ОСОБА_9 Вказував, що він пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки є людиною похилого віку, інвалідом II групи, не може самостійно переміщатися.

Просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, а саме - два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 09 лютого 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла донька позивача - ОСОБА_10 (а. с. 8).

Згідно з листом державного нотаріуса Рівненської районної державної нотаріальної контори ГУ ТУЮ в Рівненській області від 16 червня 2016 року № 1690/02-14 ОСОБА_4 у встановлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його доньки (а. с. 88).

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Частиною 1 ст. 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57−60 ЦПК України.

Суди обґрунтовано відмовили у позові, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини, а саме наявність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів, що перешкоджали йому звернутися з відповідною заявою, не надано. Покликання позивача на його похилий вік та інвалідність не можуть бути визнані поважними пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Надані позивачем копії витягів з медичних книжок не підтверджують, що саме протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини існували обставини, які перешкоджали йому звернутися із заявою про прийняття спадщини.

Доводи касаційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог ЦПК України щодо належного повідомлення позивача та його представника про судове засідання 01 грудня 2016 року спростовуються матеріалами справи. З повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення вбачається, що судова повістка на судове засідання 01 грудня 2016 року вручена ОСОБА_4 15 листопада 2016 року (а с. 127).

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. Ступак О.В.