Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.17 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючої судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі судового засідання Дьоміновій О.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в :

Позивач звернулася з вищеозначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 27 вересня 2003 року, зареєстрованому відділом РАГС Лисичанського МУЮ Луганської області, актовий запис № 614. Від спільного життя мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини припинилися з січня 2016 р. через суперечки в сімейних відносинах. Рішення позивача остаточне. На примирення не згодна. Вважає що сімю зберегти не можливо. Просить розірвати шлюб.

Позивач у судове засідання не зявилася, в письмовій заяві просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала. На примирення не згодна.

Відповідач у судове засідання не зявився, в письмовій заяві просив справу розглядати без його участі, позов визнав. На примирення не згоден.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, передбаченому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із статтею ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 128729, виданого 27.09.2003 року відділом РАГС Лисичанського МУЮ Луганської області, актовий запис № 614, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 27 вересня 2003 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 614. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 (а.с.4).

08 лютого 2005 року народилася ОСОБА_3, про що зроблено актовий запис № 143. Її батьками є: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.5).

З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач не бажає примиритися і строк для примирення їй не потрібен.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Малолітня донька залишається проживати з матірю.

Спору про поділ майна між сторонами немає.

Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

На підставі ст. 110, 112 СК України , керуючись ст. ст. 10,11,60,130,174,212-215,218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб зареєстрований 27 вересня 2003 року відділом РАГС Лисичанського МУЮ Луганської області, актовий запис № 614 між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Долинюк) ОСОБА_5 розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Б. Чернобривко