Справа № 379/501/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2017 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Василенка О.М.

при секретарі: Бабенко О.Ю., Різник Н.В., Сальник О.Л.,

за участю адвокатів: Кушнірука В.М., Сокол І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя автомобіля,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом і просить суд стягнути з відповідачки вартість 1/2 частини автомобіля марки ЗАЗ у сумі 43420,00 грн., який вони придбали в період шлюбу на тій підставі, що добровільно розділити майно вони не змогли.

В судовому засіданні позивач та його представниця підтримали заявлені позовні вимоги, зазначивши в обґрунтування позову, що між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів 19 листопада 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 149 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області.

Із серпня 2016 року він (позивач) та відповідачка проживають окремо. Відповідачкою по справі подано до Полонського районного суду Хмельницької області позовну заяву про розірвання шлюбу. 28 жовтня 2016 року суддею Полонського районного суду Хмельницької області Бобяк Б.В. винесена ухвала про відкриття провадження у справі. Сторонам було надано час на примирення до червня 2017 року. Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 08.06.2017 року по справі № 681/1431/16-ц шлюб між сторонами розірвано.

За період спільного проживання вони придбали автомобіль ЗАЗ SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2009 року випуску, червоного кольору. Вказаний автомобіль був придбаний 13.02.2016 року та зареєстрований на дружину позивача ОСОБА_4. Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, де зазначено, що власником є ОСОБА_4.

Із серпня місяця 2016 року без відома позивача відповідачка забрала автомобіль і не надає йому можливості користуватися та розпоряджатися ним. Позивач неодноразово намагався знайти спільну мову щодо поділу даного автомобіля, але відповідачка відмовляється. Йому не відомо де знаходиться автомобіль ЗАЗ, який був придбаний за спільні кошти.

Згідно висновку спеціаліста вартість автомобіля ЗАЗ SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 02.03.2017 року становить 86840,00 грн. А тому позивач та його представниця вважають правомірним, якщо на користь позивача буде стягнуто 1/2 частину вартості даного автомобіля, що становитиме 43420,00 грн.

Відповідачка та її представник позов не визнали посилаючись на те, що автомобіль ЗАЗ SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1, дійсно являвся спільним майном, яке нажито за час проживання відповідача з позивачем у шлюбі. Зазначають, що 4 жовтня 2016 року відповідачкою ОСОБА_4, за усною згодою позивача ОСОБА_3, автомобіль був реалізований за 35000 грн., про що свідчить договір купівлі-продажу. Отримані кошти від реалізації автомобіля, надійшли до спільного бюджету подружжя та були витрачені подружжям на різні покупки в тому числі одягу і на лікування матері позивача. Позивач, на момент звернення до суду, достеменно усвідомлював те, що автомобіль був реалізований. Вказують, що в своєму позові ОСОБА_3 неправдиво зазначає, що на момент реалізації автомобіля вони з відповідачем проживали окремо.

Стверджують при цьому, що позивач і відповідач, на момент відчуження автомобіля перебували не тільки в зареєстрованому шлюбі, а і у фактичних шлюбних відносинах, тому, відповідно до вимог ст. 61 ч. 3 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В даному випадку кошти в сумі 35000 грн., які надійшли до сімейного бюджету ОСОБА_3 і ОСОБА_4, являються об'єктом спільної сумісної власності.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач спростував заперечення представника відповідача, та показав, що своєї згоди на укладення відповідачкою ОСОБА_4 договору купівлі-продажу транспортного засобу від 04.10.2016 року, а саме автомобіля ЗАЗ SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2009 року випуску, він не давав. Кошти від продажу вказаного автомобіля до спільного бюджету подружжя не надходили, оскільки на момент укладення даного договору вони з відповідачкою припинили сімейно-шлюбні стосунки та разом не проживали. Крім того, на лікування його матері, всупереч твердженню представника відповідачки, сторони коштів не витрачали, оскільки його (позивача) батьки мають власні доходи, що підтверджується відповідними довідками.

Свідок ОСОБА_5 показав суду, що сторони по справі не проживали разом, не вели спільне господарство з вересня 2016 року. ОСОБА_3 з вересня 2016 року винаймав у нього квартиру, де і проживав окремо від відповідачки.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання позивача допитаного в судовому засіданні в якості свідка, свідка ОСОБА_5, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 149.

Із вересня 2016 року вони припинили сімейно-шлюбні стосунки та проживають окремо. Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 08.06.2017 року по справі № 681/1431/16-ц шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили 29.06.2017 року.

Із довідки виданої депутатом Полонської міської ради Хмельницької області від 03 жовтня 2016 року вбачається, що відповідачка ОСОБА_4 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_6, 2013 року народження, проживає в АДРЕСА_1.

За період спільного проживання 13.02.2016 року сторони (що визнається ними) придбали автомобіль ЗАЗ SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2009 року випуску, червоного кольору, який зареєстрований на відповідачку ОСОБА_4. Вказаний факт підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, де зазначено, що власником є ОСОБА_4.

Із серпня 2016 року відповідачка ОСОБА_4 позбавила можливості позивача користуватися та розпоряджатися спірним автомобілем.

Згідно Договору купівлі-продажу 6845/2016/106970 транспортного засобу, укладеного 04.10.2016 року в Територіальному сервісному центрі МВС 6845 РСЦ МВС в Хмельницькій області вбачається, що автомобіль марки ЗАЗ, модель SENS, 2009 року випуску, червоного кольору, номерний знак НОМЕР_1 був проданий відповідачкою ОСОБА_7 за ціною 35000 грн., та перереєстрований з видачею нового Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_7 та номерного знака - НОМЕР_4 (копія заяви ОСОБА_7 № 103287469 від 04.10.2016, адресована начальнику Центру 6845, про проведення операції «Перереєстрація ТЗ на нового власника по договору укладеному в ТСЦ» зі службовими відмітками).

Відповідачка та її представник стверджують, що спірний автомобіль було реалізовано відповідачкою за усною згодою позивача, проте належних та допустимих доказів на підтвердження цього не надають.

Як вбачається з довідки № 31/22/5-1404, виданої 17.11.2017 Територіальним сервісним центром МВС 6845 РСЦ МВС в Хмельницькій області, в договорі-купівлі продажу транспортного засобу ЗАЗ SENS, номерний знак НОМЕР_1 вказана заявлена вартість автомобіля сторонами, які уклали цей договір. Документи експертизи щодо вартості автомобіля відсутні.

Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні твердження відповідачки про витрачання коштів від його (автомобіля) реалізації на лікування матері позивача та спростовується показаннями останнього, допитаного в якості свідка щодо, яких його батьки для цього мали власні кошти, що підтверджується відповідними довідками та довідкою виданою КД КОР "Білоцерківський онкологічний диспансер" (а.с.113), згідно, якої вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 05.07.2016 року по 13.07.2016 року, тобто задовго до продажу спірного автомобіля. Кошти від продажу вказаного автомобіля до спільного бюджету подружжя не надходили, оскільки на момент укладення даного договору сторони припинили сімейно-шлюбні стосунки та разом не проживали.

Як вбачається із звіту № 200-17 про незалежну оцінку вартості колісного транспорту ЗАЗ SENS реєстраційний номер НОМЕР_1, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8, ринкова вартість зазначеного колісного транспортного засобу станом на 02.03.2017 становить 86 840 грн. з округленням. А тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь 1/2 частину вартості автомобіля, що становитиме 43 420,00 грн.

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України).

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

При цьому, в силу ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Оскільки, спірний автомобіль є цінним майном, правочин вчинений відповідачкою у виді його продажу виходить за межі дрібного побутового і згідно ч. 3 ст. 65 СК України позивач, як чоловік, повинен був надати письмову згоду на відчуження даного майна відповідачці. Так як, перереєстрація автомобіля на іншу особу потребує державної реєстрації, то письмова згода іншого з подружжя мала бути посвідчена нотаріально.

Автомобіль марки ЗАЗ, модель SENS, 2009 року випуску, червоного кольору, номерний знак НОМЕР_1 було придбано під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, то відповідно до ст.60 СК України, 368 ЦК України він є спільною власністю подружжя і володіння, користування та розпорядження цим майном необхідно здійснювати з урахуванням обмежень, встановлених ст.65 СК України.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

За змістом ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

В пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляд справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно пункту 23 даної постанови Пленуму, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

А тому, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що у відповідності з вимогами ст.ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю і в разі поділу, частки майна дружини та чоловіка є рівними, суд вважає за можливе позов задовольнити.

Позивач просить суд стягнути з відповідачки 1/2 частину вартості автомобіля ЗАЗ SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2009 року випуску, тобто висловлює таким чином свою згоду на отримання грошової компенсації на неподільну річ, якою є вказаний автомобіль. Відповідач заперечує проти цього, мотивуючи тим, що позивач надав усну згоду на продаж вказаного автомобіля. Проте, суд вважає таку позицію відповідача помилковою в силу ч. 3 ст. 65 СК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 61, 62, 63, 65, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 15, 16, 364, 372, 392 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 19, 23, 77, 78, 81, 82, 88, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1/2 частину вартості автомобіля марки ЗАЗ SENS, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2009 року випуску в сумі 43420,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Київської області.

Повний текст рішення суду складено 05 січня 2018 року.

Головуючий:О. М. Василенко