Справа №587/464/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/642/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н,М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства « Альфа-Банк » на рішення Сумського районного суду Сумської області від 20 лютого 2017 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства « Альфа-Банк » до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитними договорами

та за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства « Альфа-Банк » про визнання поруки такою, що припинена,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство « Альфа-Банк » ( далі ПАТ ) звернулось до Сумського районного суду Сумської області з вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за договорами про надання траншу №SME0012118 від 22 квітня 2008 року у розмірі 23084,91 доларів США, №SME0010337 від 19 березня 2008 року у розмірі 20002,55 доларів США, а у квітні 2016 року ПАТ звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання траншу №SME0013307 від 26 травня 2008 року у розмірі 58463 грн. 63 коп.

Будучи незгодними з первісним позовом, у січні 2017 року ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 звернулись до суду із зустрічним позовом ( т. 2, а.с. 187-198 ), в якому просили визнати припиненою поруку за договорами поруки №SMERS00778/3, №SMERS00778/4 та №SMERS00778/5 від 19 березня 2008 року з усіма додатковими угодами, укладеними ПАТ з ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 20 лютого 2017 року позов ПАТ задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ 23084,91 доларів США заборгованості за кредитним договором №SME0012118 від 22 квітня 2008 року, 20002,55 доларів США заборгованості за кредитним договором №SME0010337 від 19 березня 2008 року, 58463 грн. 63 коп. заборгованості за кредитним договором №SME0013307 від 26 травня 2008 року та 18290 грн. 49 грн. сплаченого судового збору.

Визнано припиненою поруку за договором поруки №SMERS00778/3 від 19 березня 2008 року з додатковими угодами, в тому числі з додатковою угодою №1 від 22 квітня 2008 року, додатковою угодою №2 від 26 травня 2008 року, додатковою угодою №3 від 01 березня 2009 року, додатковою угодою б/н від 22 вересня 2009 року, укладених між

ПАТ та ОСОБА_4

Визнано припиненою поруку за договором поруки №SMERS00778/4 від 19 березня 2008 року з усіма додатковими угодами, в тому числі з додатковою угодою №1 від 22 квітня 2008 року, додатковою угодою №2 від 26 травня 2008 року, додатковою угодою №3 від 01 березня 2009 року, додатковою угодою б/н від 22 вересня 2009 року, укладених між ПАТ та ОСОБА_4

Визнано припиненою поруку за договором поруки №SMERS00778/5 від 19 березня 2008 року з усіма додатковими угодами, в тому числі з додатковою угодою №1 від 22 квітня 2008 року, додатковою угодою №2 від 26 травня 2008 року, додатковою угодою №3 від 01 березня 2009 року, додатковою угодою б/н від 22 вересня 2009 року, укладених між ПАТ та ОСОБА_6

Стягнуто з ПАТ на користь ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 по 640 грн. сплаченого судового збору.

Залишено позовну заяву ПАТ до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором без розгляду.

Залишено позовну заяву ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 до ПАТ про визнання недійсними кредитних договорів ( договорів про надання траншу ) з додатками, договору іпотеки з додатками, договорів поруки з додатками, зарахування платежів без розгляду.

В апеляційній скарзі ПАТ, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду в частині припинення договорів поруки та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання поруки такою, що припинена.

Вказує, що між поручителями та ПАТ були підписані 22 вересня 2009 року додаткові угоди, відповідно до умов яких поручителі погодилися зі збільшенням обсягу відповідальності шляхом зміни відсоткової ставки за договором про надання траншу №SME0010337, №SME0012118, №SME0013307.

Зазначає, що вимоги до поручителів були предявлені в 2014 році, отже банком було змінено строк виконання зобовязань за кредитними договорами, а позовні заяви про стягнення заборгованості були направлені у 2016 році. Вважає, що ПАТ предявило позов до поручителів в межах встановленого строку, а тому суд безпідставно прийшов до висновку, що порука припинилася на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 порушено умови договорів про надання траншу щодо повернення кредиту, а тому з неї на користь ПАТ підлягає стягненню заборгованість за договорами про надання траншу №SME0012118 від 22 квітня 2008 року у розмірі 23084,91 доларів США, №SME0010337 від 19 березня 2008 року у розмірі 20002,55 доларів США, №SME0013307 від 26 травня 2008 року у розмірі 58463 грн. 63 коп.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що банком предявлено позов до поручителів за договорами про надання траншу №SME0010337 від 19 березня 2008 року та №SME0012118 від 22 квітня 2008 року після спливу шести місяців від дня настання строку основного зобовязання, а тому порука є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Окрім того, припинена порука за договором про надання траншу №SМЕ0013307 від 26 травня 2008 року, оскільки банком не було погоджено з поручителями збільшення процентної ставки з 20 серпня 2009 року до 20,93% річних.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та як вбачається із матеріалів справи, 19 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством « Альфа-Банк » ( далі ЗАТ ) та ОСОБА_3 укладено рамкову угоду №SMERS00778, відповідно до умов якої банк надав позичальнику кредитні продукти у межах строку, який становить 180 місяців та в сумі, яка не перевищує 60000 доларів США, що оформлюється відповідними договорами в межах цієї угоди. Розділами цієї угоди передбачені права та обовязки сторін ( рамкова угода є невідємною частиною договору ).

На виконання рамкової угоди №SMERS00778 між банком та ОСОБА_3 було укладено 3 договори про надання траншу, які є невідємною частиною рамкової угоди.

19 березня 2008 року між ЗАТ та ОСОБА_3 укладено договір про надання траншу №SМЕ0010337, відповідно до якого в межах рамкової угоди №SМЕК800778 від 19 березня 2008 року позичальник отримала від банку 20000 доларів США зі строком користування 180 місяців та процентною ставкою 14% річних.

22 квітня 2008 року між ЗАТ та ОСОБА_3 укладено договір про надання траншу №SМЕ0012118, відповідно до якого в межах рамкової угоди №SМЕК800778 від 19 березня 2008 року позичальник отримала від банку 22000 доларів США зі строком користування 179 місяців та процентною ставкою 15,5% річних.

26 травня 2008 року між ЗАТ та ОСОБА_3 укладено договір про надання траншу №SМЕ0013307, відповідно до якого в межах рамкової угоди №SМЕК800778 від 19 березня 2008 року позичальник отримала від банку 63700 грн зі строком користування 178 місяців та процентною ставкою 20,65% річних.

01 березня 2009 року між ЗАТ та ОСОБА_3 укладено додаткові угоди до договорів про надання траншів №SМЕ0010337 від 19 березня 2008 року, №SМЕ0012118 від 22 квітня 2008 року, №SМЕ0013307 від 26 травня 2008 року. Відповідно до цих додаткових угод були змінені наступні пункти договорів:

у договорі про надання траншу №SМЕ0010337 від 19 березня 2008 року змінено

редакцію п. 1.1. Договору : з 01 березня 2009 року встановлено процентну ставку за

користування кредитом в розмірі 12,48% річних, з 19 серпня 2009 року встановлено

процентну ставку за користування кредитом в розмірі 14,02% річних;

у договорі про надання траншу №SМЕ0012118 від 22 квітня 2008 року змінено редакцію п. 1.1. Договору : з 01 березня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 12,4% річних, з 20 серпня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 15,527% річних;

у договорі про надання траншу №SМЕ0013307 від 26 травня 2008 року змінено редакцію п. 1.1. Договору : з 01 березня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 14,22% річних з 01 березня 2009 року, а з 20 серпня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 20,93% річних.

У зв'язку зі зміною відсоткових ставок, було внесено зміни до графіків

повернення коштів.

Крім того, 19 березня 2008 року між ПАТ та ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були укладені договори поруки №SМЕКS00778/3, №SМЕКS00778/4 та №SМЕКS00778/5 відповідно, згідно до умов яких поручителі взяли на себе зобов'язання перед банком відповідати за зобов'язаннями позичальника ОСОБА_3, які виникають з умов рамкової угоди №SМЕКS00778 від 19 березня 2008 року, договору про надання траншу №SМЕ0010337 від 19 березня 2008 року. Відповідно до цих договорів поруки встановлювалися права та обов'язки сторін.

01 березня 2009 року між ПАТ та ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були

укладені додаткові угоди №3 до договорів поруки №SМЕКS00778/3, №SМЕКS00778/4

та №SМЕКS00778/5 від 19 березня 2008 року. Відповідно до цих додаткових угод були змінені відсоткові ставки за договорами про надання траншу, а саме :

- за договором про надання траншу №SМЕ0010337 від 19 березня 2008 року: з 01 березня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 12,48% річних, з 19 серпня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 14,02% річних;

- за договором про надання траншу №SМЕ0012118 від 22 квітня 2008 року: з 01 березня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 12,4% річних, з 20 серпня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 15,527% річних;

- за договором про надання траншу №SМЕ0010337 від 26 травня 2008 року: з 01 березня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 14,22% річних, з 20 серпня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 20,93% річних.

Зобовязання виникають з підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти ( ч. 1 ст. 1054 ЦК України ).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У звязку з неналежним виконанням зобовязань ОСОБА_3 має перед ПАТ заборгованість за договорами про надання траншу №SME0012118 від 22 квітня 2008 року у розмірі 23084,91 доларів США, №SME0010337 від 19 березня 2008 року у розмірі 20002,55 доларів США, №SME0013307 від 26 травня 2008 року у розмірі 58463 грн. 63 коп.

Отже, позивач, у відповідності до положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, обґрунтовано предявив вимогу щодо дострокового повернення частини кредиту та відсотків за користування кредитом.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником ( ч. 1 ст. 553 ЦК України ).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

На вимогу банку 23 листопада 2014 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 видав виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 на користь банку в рахунок дострокового погашення усієї суми боргу за договорами про надання траншу. Згідно виконавчого напису за кредитними договорами настали строки платежу, тобто дострокове погашення заборгованості, а саме: по кредитному договору № SME0010337 від 19 березня 2008 року - 19 червня 2014 року, № SME0012118 від 22 квітня 2008 року - 20 червня 2014 року. Виконавчий напис було предявлено банком для примусового виконання до ВДВС Сумського міського управління юстиції, де 05 березня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження і розпочато примусове виконання.

Проте рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.04.2016 року, згаданий виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню ( т.3, а.с.77-80 ).

21 квітня 2015 року, на вимогу банку, рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації « Всеукраїнський фінансовий союз » стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 заборгованість на користь банку в рахунок дострокового погашення всієї суми боргу за договором про надання траншу №SME0010337 від 19 березня 2008 року.

Також, на вимогу банку 09 лютого 2015 року рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації « Всеукраїнський фінансовий союз » у справі № 88-1/104/15 на користь банку стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 заборгованість в рахунок дострокового погашення всієї суми боргу за договором про надання траншу №SME0012118 від 22 квітня 2008 року.

Отже, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з 21 квітня 2015 року за договором про надання траншу №SМЕ0010337 та з 09 лютого 2015 року за договором про надання траншу №SМЕ0012118, тобто з дати винесення рішення третейським судом.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ звернулося до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості з поручителів за договорами про надання траншу №SМЕ0010337 та №SМЕ0012118 лише 11 березня 2016 року, а відтак за договором про надання траншу №SМЕ0010337 пропущено шестимісячний строк на 5 місяців, а за договором про надання траншу №SМЕ0012118 - 7 місяців.

Таким чином, порука ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 в частині забезпечення вимог за договором про надання траншу №SМЕ0010337 від 19 березня 2008 року є припиненою з 21 жовтня 2015 року, а за договором №SМЕ0012118 від 22 квітня 2008 року - з 09 серпня 2015 року.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

01 березня 2009 року між ЗАТ та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до договору про надання траншу №SМЕ0013307 від 26 травня 2008 року, відповідно до умов якої банк та позичальник досягли домовленості про встановлення з 01 березня 2009 року процентної ставки за користування кредитом в розмірі 14,22% річних, а з 20 серпня 2009 року встановлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 20,93% річних.

Як вбачається з додаткових угод до договорів поруки №SМЕКS00778/3, №SМЕКS00778/4 та №SМЕКS00778/5 від 19 березня 2008 року, поручителі були ознайомлені зі змінами процентних ставок та погодилися з ними, а саме : до договору про надання траншу №SМЕ0010337 від 19 березня 2008 року, зміни від 01 березня 2009 року та 18 вересня 2009 року; до договору про надання траншу №SМЕ0012118 від 22 квітня 2008 року, зміни від 01 березня 2009 року та 19 вересня2009 року; до договору про надання траншу №SМЕ0013307 від 26 травня 2008 року, зміни від 19 вересня 2009 року.

З матеріалів справи вбачається, що поручителі ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 не були обізнані, що додатковою угодою від 01 березня 2009 року до договору про надання траншу №SМЕ0013307 від 26 травня 2008 року без їх згоди збільшився обсяг відповідальності у звязку зі зміною процентної ставки.

Таким чином, порука ОСОБА_4, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за договорами №SМЕКS00778/3, №SМЕКS00778/4 та №SМЕКS00778/5 від 19 березня 2008 року перед ПАТ за зобов'язаннями ОСОБА_3, які виникають з умов рамкової угоди №SМЕКS00778 від 19 березня 2008 року, договору про надання траншу №SМЕ0013307 від 26 травня 2008 року є припиненою з 01 березня 2009 року.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за договорами про надання траншу лише позичальника ОСОБА_3, оскільки порука ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_6 в частині забезпечення вимог за вищевказаними договорами є припиненою на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, упередженості судді при розгляді даної справи, які були б підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства « Альфа-Банк » відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 20 лютого 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді