Справа № 661/1818/17
Провадження № 2-о/661/100/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді: Бойко М.Є.

при секретарі: Асановій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Нова Каховка, в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа - Новокаховський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонської області про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Новокаховського міського суду перебуває на розгляді вищезазначена заява ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини жіночої статі, ІНФОРМАЦІЯ_3 на тимчасово окупованій території України. Заява мотивована тим, що у неї на тимчасово окупованій території АРК Крим, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька, проте отримати свідоцтво про народження дитини заявниця не може, оскільки органами РАЦС не приймаються документи видані органами на території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження.

В судове засідання заявниця не з`явилася, в адресованій суду заяві заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала, справу просила розглядати в її відсутність.

Представник заінтересованої особи - Новокаховського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонської області до суду не з'явився, але надіслав листа, в якому просив справу розглянути в свою відсутність, проти задоволення заяви не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 липня 2004 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого Почаівською міською радою, Кременецького району, Тернопільської області 30.07.2014 року. Шлюб між ними на даний час не розірвано.

21.02.2017 року ГБУЗ РК РКБ ім..Н.А.Сімашко СППЦ м.Сімферополь було видане «Медицинское свидетельство о рождении» серії НОМЕР_2, із змісту якого вбачається, що у громадянки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 о 15,25 год. народилася дитина жіночої статі, вагою 2920 г. довжиною - 51 см..

13.06.2017 року Новокаховським міським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану заявниці було повідомлено про неможливість реєстрації дитини, оскільки нею пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у МЮУ 25.10.2006 року за №1150/13024.

Відповідно до частини першої статті 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

У контексті визначення того, які райони та населені пункти України є тимчасово окупованою територією, для цілей застосування зазначених норм ЦПК України, слід зазначити, що статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» чітко закріплено, що тимчасово окупованою територією, в тому числі ОСОБА_4 Крим та м. Севастополь.

Вищий спеціалізований суд України в інформаційному листі від 15.04.2016 року «Про окремі питання застосування Закону України від 4 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», наголошує, що, питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Респуубліки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать…… Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.»

Аналізуючи надані заявником належні та допустимі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт, що у заявниці та ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Сімферополі на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим Україна, о 15 годині 25 хвилин народилася дитина жіночої статі.

По батькові дитини визначається за іменем батька. (ч.1 ст. 147 Сімейного кодексу України).

За приписами ст. 146 Сімейного Кодексу України, прізвище дитини визначається прізвищем батьків, ст. 146 Сімейного Кодексу України передбачено, що ім'я дитини визначається за згодою батьків.

Заперечень щодо визначення прізвища та по-батькові дитини за прізвищем батька, зі сторони батька дитини судом не встановлено.

Також, слід зазначити, що, згідно до роз'яснень, викладених у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до п.4 ст.273 ЦПК України, суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах РАГС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акта громадського стану. Відповідно до п. 18 цієї Постанови, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

У відповідності до статті 257-1 ЦПК України , у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження дитини, видане державним органом України.

Керуючись ст.ст. 257 -1 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження у громадянки України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 о 15,25 год., дитини жіночої статі, вагою 2 кг. 920 гр., на тимчасово окупованій території України, в м.Сімферополі Автономної Республіки Крим.

Зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області провести державну реєстрацію народження дитини жіночої статі, народженої в ГБУЗ РК РКБ ім..Н.А.Сімашко СППЦ м.Сімферополь ІНФОРМАЦІЯ_3,о 15,25 год вагою 2 кг. 920 гр. та видати свідоцтво про її народження із зазначенням в графі «мати» - ОСОБА_1, в графі «батько» - ОСОБА_2.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду надіслати до Новокаховського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонської області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про народження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. Є. Бойко