№2/756/1548/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

14 червня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Тітова М.Ю.

при секретарі Івановій І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа - Одинадцята Київська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивує тим, що 03 листопада 2016 року позивачу стало відомо про наявність арешту на все його майно, який було накладено Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови ВДВС Мінського РУЮ у м. Києві №449/2 від 06.02.2001 року. У зв'язку з цим позивач звернувся до ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві з заявою про зняття арешту з майна, проте отримав відповідь, що строк зберігання виконавчого провадження, за яким накладено арешт, закінчився, матеріали виконавчого провадження знищені, тому рекомендовано звернутися до суду.

На підставі викладеного позивач просить скасувати арешт на його майно, накладений Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови ВДВС Мінського РУЮ у м. Києві №449/2 від 06.02.2001 року, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна 19.10.2004 року за №1390346, а також виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт його майна.

Позивач подав до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву з проханням розглядати справу без участі представника, при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву з проханням розглядати справу без участі представника, при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №72166704 від 03 листопада 2016 року вбачається, що Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови ВДВС Мінського РУЮ у м. Києві №449/2 від 06.02.2001 року накладено арешт на все майно позивача.

Постановою державного виконавця ВДВС Мінського РУЮ у м. Києві Глухенького О.А. №449/2 від 06.02.2001 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить позивачу, та встановлено заборону здійснювати відчуження будь-якого належного їй майна. Підставою накладення арешту на майно позивача став наказ Арбітражного суду м. Києва №1/484 про стягнення з позивача на користь Мінського РВ КМУ ПФУ 1385,35 грн.

Як вбачається з листа ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві №54487 від 09.11.2016 року постановою №449/2 від 06.02.2001 року районним відділом ДВС Мінського РУЮ накладено арешт на все нерухоме майно. Строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчені, підлягають знищенню. Позивачу рекомендовано звернутися до суду за вирішенням питання про зняття арешту з майна (а.с. 10-11).

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, враховуючи, що виконавче провадження по позивачу знищене, отже воно було завершене та строк його зберігання сплив, проте в порушення вимог закону при закінченні виконавчого провадження накладений арешт знято не було, суд дійшов висновку про те, що арешт, накладений на майно позивача, підлягає скасуванню.

Разом з тим, вимоги позивача про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запису про арешт всього майна, що належить на праві власності позивачу, не підлягають задоволенню, оскільки скасування арешту є підставою для виключення запису про арешт з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-11, 57-66, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Зняти арешт, накладений відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Мінського РУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №449/2 від 06.02.2001 року, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна 19.10.2004 року за №1390346, на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення, а також рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов