Провадження №2/760/3798/17
В справі № 760/6692/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Чеботаренка А.П.

позивача- ОСОБА_1.

представника відповідача- Давиденко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування та штрафних санкцій, суд суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка у квітні 2017 року звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача - ПАТ »Українська охоронно-страхова компанія» 4963,58 гр. страхового відшкодування та 3064,35 гр. штрафних санкцій.

Посилається в позові на те, що 24 липня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів ПЕЖО, державний номерний знак НОМЕР_1, під її керуванням, та JAC, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_2

01 жовтня 2015 року вона звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, який повідомив їй про те, що страхове відшкодування буде виплачене, однаке до цього часу не виплатив.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Враховуючи, що відповідачем порушені строки виплати страхового відшкодування, просить стягнути з відповідача також 3064, 35 гр. штрафних санкцій, які складаються з 183,00 гр. річних, 2087, 15 гр. пені та 794, 20 гр. інфляційних втрат.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково.

Не заперечуючи проти суми страхового відшкодування, належної до виплати, зазначив, що сума пені позивачкою розрахована неправильно і становить 1781, 95 гр.

Крім того, заперечував проти стягнення інфляційних втрат та річних, посилаючись на те, що ст.625 ЦК України не застосовується до деліктних правовідносин, які виникають між потерпілою особою в ДТП та страховою компанією.

Просить у цій частині позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Судом встановлено, що 24 липня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів ПЕЖО, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням позивачки, та JAC, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року винним у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_2

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винної особи в ДТП була застрахована відповідачем.

01 жовтня 2015 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування.

19 листопада 2011 року на адресу позивачки було направлено повідомлення про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 4 963,58 гр.

/ а.с.10 - 11 /

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що дана сума відповідачем не виплачена до цього часу.

Виходячи з цих обставин суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивачки в цій частині.

Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах визначених даним Законом.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно з п.36.5 даної статті за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Аналогічні положення щодо зобов'язання страховика сплатити неустойку в розмірі, установленому договором або законом у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, містяться в ст. 992 ЦК України.

В той же час, відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки /штрафу, пені / застосовується позовна давність в один рік.

Виходячи з цього, суд вважає вимоги позивачки в цій частині обгрунтованими та до стягнення 1 781, 95 гр. пені.

Суд не знаходить підстав для задоволення решти вимог позивачки, виходячи з наступного.

Так, частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказаною статтею ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

В п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань.

Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Відповідно до даної норми закону у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов?язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Як зазначено вище, позивачка є потерпілою особою в ДТП.

Відносини сторін регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з п.2.1 ст.2 Закону відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів

цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Пунктом 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлена відповідальність страховика за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в вигляді пені.

За таких обставин суд вважає обгрунтованими заперечення представника відповідача в цій частині та не знаходить підстав для стягнення річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з цього, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 640, 00 гр. судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст.15, 16, ч.2 ст.258,ч.2,3 ст.549, ч.1 ст.550, 992 ЦК України, ст.ст. 3, 6,9,12,30,34-35,36 Закону України» Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.3,4,10,11, 57-60, 88,209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 4 963, 58 гр. страхового відшкодування, 1 781, 95 гр. пені та 640, 00 гр. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: