Справа № 523/8222/17
Провадження №2/523/3533/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

при секретарі Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу №9277 від 23 серпня 1995 року квартири № 122 в будинку №73 по просп.Добровольського в м. Одесі, зареєстрованого на Одеській товарній біржі, дійсним.

В обгрунтування вимоги позивач вказували на те, що вона є спадкоємцем за заповітом ОСОБА_8, яка як покупець вищевказаної квартири виконала усі умови договору, відбулося повне його виконання покупцем та продавцями, ОСОБА_8 вселилися в квартиру, сплачувала комунальні послуги, виконувала усі права та обовязки власника. 01.11.2016р. ОСОБА_8 померла, склавши заповіт на імя позивача ОСОБА_1 Звернувшись у визначений законом час до приватного нотаріуса одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 з заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_1 отримала письмове повідомлення з рекомендацією звернутись до суду у звязку з невідповідністю правовстановлюючого документу вимогам чинного законодавства.

Сторони у засідання не зявилися, про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином, адвокат позивача надала заяву про підтримання заявлених вимог та про слухання справи за її відсутності. В матеріалах справи є заяви відповідачів про розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У ході розгляду справи було встановлено, що 23 серпня 1995 року ОСОБА_2, діюча від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_3, 1983р.н., ОСОБА_6 та діюча від свого імені зі згоди матері ОСОБА_2 на підставі рішення Суворовського РВКа м.Одеси від 18.08.199ар. за №718/1 ОСОБА_7 продали, а ОСОБА_8 купила квартиру № 122 в будинку №73 по просп.Добровольського в м. Одесі, загальною площею 34,2 кв.м, корисною площею33,4 кв.м., яка складається з однієї кімнати, житловою площею 17,5 кв.м., а також: коридору, ванної кімнати, туалету, кухні, вбудованої шафи. Сторони зареєстрували договір на Одеській товарній біржі, реєстраційний №9277, але нотаріально його не посвідчили.

На підставі даного договору за ОСОБА_8 з 14 вересня 1995 року було зареєстровано право власності на придбаний об'єкт нерухомості у ОМБТІ під №148пр стр. 88 реєстр 47 (а.с.9-зворот).

Свої зобовязання за правочином сторони виконали у повному обсязі: відповідачі передала у власність ОСОБА_8 вказану квартиру, а остання сплатили за це її вартість та вселилася у житло. Дані обставини підтверджуються тим, що право власності на даний обєкт нерухомості зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» на імя ОСОБА_8

Цивільні правовідносини між сторонами по даній справі виникли до набрання законної сили Цивільним кодексом України і тому, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, регулюються Цивільним кодексом Української РСР від 18 липня 1963 року, ст.47 ЦК УРСР якого передбачає можливість визнання судом правочину, що вимагає нотаріального посвідчення дійсним, якщо одна із сторін повністю виконала усі умови договору, але друга ухилилась від його нотаріального посвідчення. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Покупець та продавці нотаріально договір не оформляли, так як працівники товарної біржі запевнили в тому, що біржові договори купівлі-продажу не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню, про що також зазначено в тексті договору та і ОСОБА_8 не бажала звертатися до нотаріальної контори.

Яких-небудь суперечок між сторонами договору судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Однак порушена форма угоди, тому що при оформлені її не була дотримана нотаріальна форма договору,передбачена ст..227 ЦК Української УРСР 1963 року.

Частиною 2 статті 12 Закону України «Про власність» , який діяв станом на 1995 рік, визначено, що громадянин набуває право власності на майно одержане внаслідок укладення угод не заборонених законом.

З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов про укладення договору купівлі-продажу квартири № 122 в будинку №73 по просп.Добровольського в м. Одесі, покупець сплатила продавцям обумовлену суму тобто сторонами були дотримані всі вимоги статті 224 ЦК України, але продавці ухиляються від нотаріального посвідчення угоди.

Яких-небудь суперечок між ОСОБА_8 та відповідачами судом не встановлено, протизаконних умов угода не містить та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

14.10.1995 р. ОСОБА_8 склала заповіт, яким заповідала належну їй на праві особистої власності квартиру, що знаходиться в м. Одесі по пр..Добровольського, будинок під №73, квартира під №122, ОСОБА_1.

01.11.2016 року померла ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 02.11.2016р. Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №11135.

03.05.2017 року позивач ОСОБА_10М. звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_9 із заявою про те, що спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 вона прийняла у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, про що є її заява від 25.12.2016р.. Була заведена спадкова справа за № 128/2016р.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

03.05.2017р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 на імя ОСОБА_1 було направлено письмове повідомлення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що наданий ОСОБА_1 правовстановлюючий документ не відповідає вимогам чинного законодавства та рекомендовано звернутись до суду за визнанням дійсним договору №9277 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською товарною біржею 23.08.1995р.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, на підставі викладеного,оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що предявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ч.2 ст.47, ст. 227 ЦК УРСР, ст.ст.10, 11, 60, 212-215,224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати договір №9277 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири №122 в будинку №73 по просп.Добровольського в м. Одесі, загальною площею 34,2 кв.м, корисною площею 33,4 кв.м., яка складається з однієї кімнати житловою площею 17,5 кв.м., а також: коридору, ванної кімнати, туалету, кухні, вбудованої шафи, укладений 23.08.1995 року на Одеській товарній біржі, між ОСОБА_2, діючою від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_3, 1983р.н., ОСОБА_6 і діючою від свого імені зі згоди матері ОСОБА_2 на підставі рішення Суворовського РВКа м.Одеси від 18.08.199ар. за №718/1 ОСОБА_7 Юріївною-з однієї сторони, та ОСОБА_8 Петрівною-з другої, дійсним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: