Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 417/1242/15-ц
Провадження № 22ц/782/831/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Яресько А.В.

за участю секретаря Єгорової О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

на рішення

Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 жовтня 2017 року

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Племінний завод імені Літвінова»

та за зустрічним позовом

ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про визнання поруки припиненою

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 жовтня 2017 року вирішено відмовити у задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Племінний завод імені Літвінова».

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про визнання поруки припиненою - задовольнити.

Визнати припиненою з 19 березня 2015 року поруку ОСОБА_2 за договором поруки № 06-13/ПЮ від 28 лютого 2013 року, укладеному між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк», , та ОСОБА_2

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», , на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Брокбізнесбанк» посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі та відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_2

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник ПАТ «Брокбізнесбанк» доводи апеляційної скарги підтримала.

ОСОБА_3 представник ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги не визнала, просила рішення суду залишити без змін.

Представник третьої особи ТОВ «Племінний завод імені Літвінова» у судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю - доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у серпні 2015 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, третя особа ТОВ «Племінний завод імені Літвінова», зазначив, що 28 лютого 2013 року між банком та ТОВ «Племінний завод імені Літвінова» було укладено кредитний договір № 12/13-Ю, до якого, в подальшому, між сторонами договору неодноразово укладалися додаткові угоди.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, 28 лютого 2013 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Станом на 23.07.2015 року загальна заборгованість ТОВ «Племінний завод імені Літвінова» по кредитному договору складає 1078237,82 грн.

У зв'язку із викладеним, позивач у просив стягнути солідарно з ТОВ «Племінний завод імені Літвінова» та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1078237,82 грн.

Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 10 травня 2017 року провадження у цій справі в частині вимог до ТОВ «Племінний завод імені Літвінова» було закрито, справу було передано за підсудністю до Сєвєродонецького міського суду Луганської області, у зв'язку із чим предметом розгляду Сєвєродонецького міського суду Луганської області за первісним позовом були вимоги до ОСОБА_2

У липні 2017 року ОСОБА_3 представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов, в якому вказала, що жодних письмових вимог до ОСОБА_2, про сплату заборгованості за кредитом, від банку не надходило.

Кредитним договором передбачено строк виконання основного зобов'язання до 18.09.2014 року, отже строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення кредитних коштів мав би закінчитись 18.03.2015 року.

На підставі викладеного, просила визнати припиненим договір поруки № 06-13/ПЮ від 28 лютого 2013 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 уточнила, що вона просить визнати припиненою поруку, а не договір поруки.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 57 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.02.2013 року ПАТ «Брокбізнесбанк» в якості кредитодавця та ТОВ «Племінний завод імені Літвінова» в якості позичальника уклали Кредитний договір № 12/13-Ю, згідно якого банк надав кредит у вигляді Відновлюваної кредитної лінії з Лімітом у розмірі 405000,00 грн. (п. 1.2. цього ОСОБА_4) на поповнення обігових коштів (п. 1.5. цього ОСОБА_4) до повного виконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань за цим ОСОБА_4 (п. 7.1. цього ОСОБА_4).

Плата за користування кредитом відповідно до п. 1.4 вищевказаного договору становить 24 % річних. Сторони погодились, що у разі непогашення ОСОБА_5 кредиту у строк, визначений п. 1.3. цього ОСОБА_4, починаючи з наступного календарного дня за датою, вказаною п. 1.3. цього ОСОБА_4, нарахування процентів за простроченою частиною Кредиту здійснюється за фіксованою процентною ставкою у розмірі 29 % річних.

Строк дії договору - до 20 вересня 2013 року включно.

Відповідно до п. 2.6. вищевказаного кредитного ОСОБА_4, за обслуговування Кредитної лінії ОСОБА_5 щомісяця сплачує Банку комісію у розмірі 2% (два) процента річних, яка нараховується на суму невикористаної ОСОБА_5 частини Ліміту Кредиту, встановленого п. 1.2. цього ОСОБА_4.

Відповідно до п. 2.8. вищевказаного кредитного ОСОБА_4, повернення Кредиту відбувається шляхом здійснення платежу на рахунок для погашення Заборгованості за Кредитом, відкритий Банком ОСОБА_5 згідно з п. 2.12. цього ОСОБА_4, не пізніше строку, зазначеного в п. 1.3. цього ОСОБА_4.

Відповідно до п. 2.9. вищевказаного кредитного ОСОБА_4, ОСОБА_5 зобов'язаний сплатити Банку проценти за користування Кредитом, які розраховуються на основі процентної ставки, що вказана в п 1.4. цього ОСОБА_4. Проценти нараховуються у валюті Кредиту, вказаної в п. 1.2. цього ОСОБА_4, на суму фактичного залишку Заборгованості за Кредитом.

При розрахунку процентів враховується день надання Кредиту і не враховується день повернення Кредиту.

Для розрахунку процентів використовується фактична кількість днів у місяці та році.

Відповідно до п. 2.11. вищевказаного кредитного ОСОБА_4, проценти ОСОБА_5 сплачує щомісяця до 7 (сьомого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення (у тому числі дострокового) заборгованості за Кредитом в повному обсязі.

Відповідно до п. 2.14. вищевказаного кредитного ОСОБА_4, погашення заборгованості ОСОБА_5 за цим ОСОБА_4 здійснюється в наступній черговості: а) прострочена заборгованість за нарахованими процентами за користування Кредитом (якщо прострочення буде мати місце); б) прострочена заборгованість за комісіями (якщо прострочення буде мати місце); в) прострочена заборгованість по поверненню Кредиту (якщо прострочення буде мати місце); г) строкові проценти за користування Кредитом; д) строкова комісія; є) строковий платіж по поверненню Кредиту; ж) заборгованість за неустойкою, пенею, штрафами, у випадку її нарахування Банком; з) в останню чергу відшкодовуються інші витрати Банку.

Банк має право змінити порядок погашення заборгованості за ОСОБА_4 на власний розсуд і ОСОБА_5 згоден на таку зміну. При зміні Банком порядку погашення заборгованості за ОСОБА_4 постфактум інформує ОСОБА_5 про черговість зарахування грошових коштів на погашення зобов'язань за ОСОБА_4. Повідомлення надсилається Банком у письмовій формі, у порядку, який означений п. 8.7. цього ОСОБА_4.

Відповідно до п. 5.1. вищевказаного кредитного ОСОБА_4, незважаючи на інші положення цього ОСОБА_4, Банк має право вимагати від ОСОБА_5 дострокового повернення Кредиту (в повному обсязі або у визначеній Банком частині) та іншої заборгованості за цим ОСОБА_4 у наступних випадках: а) прострочення сплати чергового платежу по Кредиту та/або процентам за користування Кредитом; б) використання Кредиту не за цільовим призначенням; в) виникнення обставин, які за обґрунтованим висновком Банку можуть призвести до того, що ОСОБА_5 не виконає свої зобов'язання по цьому ОСОБА_4; г) неподання ОСОБА_5, на вимогу Банку, даних, що стосуються його фінансового стану; д) виконання ОСОБА_5 будь-яких умов цього ОСОБА_4; є) невиконання умов ОСОБА_4 забезпечення ОСОБА_5 та/або невиконання умов ОСОБА_4 забезпечення третіми особами (заставодавцями, іпотекодавцями (майновими поручителями), вручителями, страхувальниками, гарантами та ін.), втрата чи погіршення предметів ОСОБА_4 забезпечення (зменшення ринкової вартості та інше); ж) пред'явлення платіжних вимог, виставлених на рахунки ОСОБА_5, відкритих у Банку, арешт таких рахунків; з) зміна перших посадових осіб виконавчого органу ОСОБА_5 та/або зміна учасників (акціонерів) ОСОБА_5; і) порушення справи про банкрутство відносно ОСОБА_5 та/або інших осіб, що є майновими поручителями (заставодавцями, іпотекодавцями), гарантами, поручителями ОСОБА_5 та ін.

Для реалізації цього права ОСОБА_4 надсилає письмове повідомлення ОСОБА_5 із відповідною вимогою. Після спливу 30 (тридцяти) календарних днів та за умови, що порушення не усунуте, на 31 (тридцять перший) календарний день після направлення ОСОБА_5 такої вимоги строк (термін) повернення Кредиту вважається таким, що настав і ОСОБА_5 зобов'язаний сплатити наявну заборгованість за Кредитом в повному обсязі.

Відповідно до п. 5.2. вищевказаного кредитного ОСОБА_4, якщо ОСОБА_5 не здійснив повернення заборгованості відповідно до вимог п. 5.1. цього ОСОБА_4, Банк має право вжити заходів по стягненню наявної заборгованості за цим ОСОБА_4.

Згідно із копією меморіального ордеру № 3 від 06 березня 2013 року, Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» надало Товариству з обмеженою відповідальністю «Племінний завод імені Літвінова» кредит у вигляді Відновлюваної кредитної лінії з Лімітом у розмірі 405000,00 грн.

Також, 28.02.2013 року ПАТ «Брокбізнесбанк» в якості кредитора та ОСОБА_2 в якості поручителя уклали договір поруки № 06-13/ПЮ, відповідно до якого ОСОБА_2 взяла на себе обов'язок солідарно відповідати в повному обсязі за зобов'язаннями відповідача, що випливають з вищевказаного кредитного договору.

Відповідно до п. 2.4.1. вищевказаного ОСОБА_4 поруки, Поручитель зобов'язується виконати за Боржника ОСОБА_6 зобов'язання за Кредитним договором в розмірі, в порядку та в строки, що визначені цим ОСОБА_4 та Кредитним договором, в тому числі при отриманні вимоги чи будь-якого іншого документа від Кредитора з вимогою виконання ОСОБА_6 зобов'язань в повному обсязі або в частині, у випадку невиконання та/або неналежного виконання Боржником ОСОБА_6 зобов'язань перед Кредитором.

Відповідно до п. 3.1. вищевказаного ОСОБА_4 поруки, сторони домовились, що у разі настання будь-якого або всіх наступних випадків буде вважатись порушенням умов цього ОСОБА_4 і в такому випадку Поручитель зобов'язаний за вимогою Кредитора здійснити дострокове виконання ОСОБА_6 зобов'язань за Кредитним договором та зобов'язань за цим ОСОБА_4:

3.1.1. у разі невиконання або неналежного виконання будь-якого із зобов'язань, умов, що випливають з Кредитного договору (в тому числі, але не виключно, щодо повернення Кредиту або його частини в строк, передбачений Кредитним договором, та/або сплати процентів за користування Кредитом, та/або комісійної винагороди, та/або виконання будь-яких інших грошових зобов'язань, передбачених Кредитним договором);

3.1.2. у разі невиконання або неналежною виконання будь-якого із зобов'язань, умов, що випливають з цього ОСОБА_4, незалежно від настання строку(ів) виконання ОСОБА_5 зобов'язань за Кредитним договором;

3.1.3 порушення гарантій, викладених у цьому ОСОБА_4;

3.1.5. в інших випадках, передбачених цим ОСОБА_4 та/або чинним законодавством України.

Відповідно до п. 5.1 вищевказаного ОСОБА_4 поруки, цей договір набирає чинності з дати його укладення сторонами та діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором та цим договором або до моменту припинення поруки з інших підстав, визначених законодавством України.

06.03.2013 року Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» в якості кредитодавця та Товариство з обмеженою відповідальністю «Племінний завод імені Літвінова» в якості позичальника уклали Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 12/13-Ю від 28.02.2013 року, згідно із п. 1 якої в розрізі відкритої за Кредитним ОСОБА_4 Кредитної лінії ОСОБА_4 надав ОСОБА_5 кошти (транш в межах Ліміту) в сумі 405000,00 грн.

20.09.2013 року Додатковою угодою № 2 до Кредитного договору № 12/13-Ю від 28.02.2013 року, змінено строк дії договору - до 18 вересня 2014 року включно та внесені зміни в статтю 2 ОСОБА_4 «Порядок надання, повернення кредиту та сплати процентів».

25.09.2013 року Додатковою угодою № 3 до Кредитного договору № 12/13-Ю від 28.02.2013 року, внесені зміни в статтю 2 ОСОБА_4 «Порядок надання, повернення кредиту та сплати процентів».

10.10.2013 року Додатковою угодою № 4 до Кредитного договору № 12/13-Ю від 28.02.2013 року, внесені зміни в статтю 2 ОСОБА_4 «Порядок надання, повернення кредиту та сплати процентів».

11.10.2013 року Додатковою угодою № 5 до Кредитного договору № 12/13-Ю від 28.02.2013 року, внесені зміни в статтю 2 ОСОБА_4 «Порядок надання, повернення кредиту та сплати процентів».

ОСОБА_5 Товариство з обмеженою відповідальністю «Племінний завод імені Літвінова» станом на 23.07.2015 року порушило умови Кредитного договору і має прострочену заборгованість.

Згідно розрахунку, заборгованість за Кредитним договором № 12/13-Ю від 28.02.2013 року, станом на 23.07.2015 року, становить розмір у загальній сумі 1078237,82 грн., яка складається з наступного: 405000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 152845,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 146787,53 грн. - заборгованість по пені за прострочення сплати основного зобов'язання, 40831,65 грн. - заборгованість по пені за прострочення сплати процентів, 263062,73 грн. - індексація простроченої заборгованості, 10219,32 грн. - розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовим коштами (основне зобов'язання), 2770,72 грн. - розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовим коштами (нараховані на неоплачені відсотки), 56720,00 грн. - штраф.

Згідно до роз'яснень п. 1 Постанови № 5 Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року, порядок укладання та виконання кредитного договору регулюється загальними положеннями про позику - главами 52, 53, 71 Цивільного кодексу України, законами України: від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»; від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, колегія суддів приходить до висновку про наявність між сторонами кредитних відносин, що підтверджено матеріалами справи.

Так, зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором.

У кредитній угоді по цій справі, із урахуванням внесених до неї змін та доповнень, строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - 18 вересня 2014 року включно.

Також, з спірного договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед Банком не може розглядатися як установлений строк дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України.

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно, з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 у справі № 6-68цс11, умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч. 4 статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Зазначена правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду України від 29.06.2016 року у справі за № 6-272цс16, від 06.09.2017 року у справі за № 6-623цс17, від 01.11.2017 року у справі за № 6-2615цс16, яка в силу положень статті 3607 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 у справі № 6-69цс11, у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. При цьому звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Право поручителів не підлягає захисту шляхом припинення договору поруки, тобто за п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечить положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу. Таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, у Банку виникло, починаючи з 19 вересня 2014 року і протягом наступних шести місяців, тобто до 18 березня 2015 року включно (останній день шестимісячного строку).

Відтак, є обґрунтованим і висновок, що позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню шляхом визнання припиненою з 19 березня 2015 року поруки ОСОБА_2 за договором поруки № 06-13/ПЮ від 28 лютого 2013 року, укладеному між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2

З вищенаведених підстав, у зв'язку із припиненням поруки ОСОБА_2, місцевий суд також відмовив і у задоволенні первісного позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у АТ «Брокбізнесбанк» не було жодної можливості для вчасного звернення з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, так як, позичальник ТОВ «Племінний завод імені Літвінова» розташований за адресом Словяносербський район, с. Сміле, вул. Первомайська, на території проведення антитерористичної операції, та з 12.12.2014 року приміщення Луганського ГРВ АТ «Брокбізнесбанк» були захоплені незаконними збройними формуваннями.

Такі форс-мажорні обставини є обставинами непереборної сили, які унеможливили вчинення дій зі сторони банку, щодо захисту свого порушеного права, для захисту якого банк звернувся до суду та заявляв клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Проте, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя та обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов'язання припинилися.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Строк поруки є преклюзивним.

Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

З огляду на наведене, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах заявлених в суді першої інстанції позовних вимог та в межах апеляційного оскарження на підставі доказів наданих сторонами, які відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, зобовязані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 319 ЦПК України, колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області, ~

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» ~ відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 жовтня 2017 року ~ залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді: