АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/3453/14-ц Головуючий суддя І інстанції Сілантьєва Е. Є.
Провадження № 22-ц/790/3476/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді Яцини В.Б.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 червня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 700 гривень на кожного щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначала, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 19 вересня 2008 року. Шлюбні відносини припинені в лютому 2014 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, отримує нерегулярний мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби. Відповідач не має стягнень за виконавчими документами, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків не має. Позивач просить стягнути аліменти на утримання дітей, оскільки вона не має можливості сама їх повністю забезпечувати.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 червня 2014 року позов ОСОБА_5 було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі по 700 (сімсот) грн. на кожну дитину щомісяця але не менше мінімального розміру, встановленого ч. 2 ст.182 Сімейного Кодексу України 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду з 24 квітня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Вирішено питання про судові витрати. Рішення в частині стягнення з аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2017 року заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Не погодившись з заочним рішенням, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить вказане рішення змінити, стягнувши з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 643 гривні 00 копійок щомісяця, але не менше мінімального розміру, встановленого ч. 2 ст. 182 СК України - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 24 квітня 2014 року і до досягнення нею повноліття, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 516 гривень 00 копійок щомісяця, але не менше мінімального розміру, встановленого ч. 2 ст. 182 СК України - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 24 квітня 2014 року і до досягнення ним повноліття.

В обґрунтування скарги зазначив, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказав, що суд першої інстанції зясувавши обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки усім одержаним під час судового розгляду справи доказам, не застосував норму права, яка підлягала застосуванню до спірних правовідносин. Послався на те, що судом не було враховано, що станом на 02 червня 2014 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становив 1032 грн. 00 коп., а для дітей віком від 06 до 18 років - становив 1286 грн., тому з урахуванням спільної відповіданості батьків суд повинний був стягнути з відповідача на їх користь аліменти в розмірі половини від зазначених сум.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення предстаників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 19 вересня 2008 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції.

Від шлюбу сторони по справі мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 006936) та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, (свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 172570), відповідач по справі є батьком дітей.

Як встановлено у ході судового розгляду справи, відповідач не надає на утримання своїх неповнолітніх дітей матеріальної допомоги.

Суду не було надано доказів на підтвердження регулярного доходу відповідача.

Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України судом при визначенні розміру аліментів враховуються наступні обстаини:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Задовльняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вказаних норм матеріального права відповідач взмозі сплачувати заявлені у позові суми аліментів.

В матеріалах справи відсутні і відповідачем не надано доказів на підтвердження його того факту, що його майновий стану унеможливлює сплату ним аліментів у визначеному судом розмірі. Доводи скарги про те, що розмір аліпментів повинний бути меншим, ніж стягнув суд, і складати 50 % саме від від прожиткового мінімуму, який зобов'язаний забезпечувати позивач належим чином не вмотивовані і не грунтується на законі. Посилання на те, що передбачений ст. 180 СК України обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття є спільним не свідчить про те, що обов'язковою базою для розрахунку є прожитковий мінімум для дітей відповідного віку.

З огляду на те, що висновки суду належним чином обгрнутовані і доводами скарги не спростовуються, судом першої інстанції ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, та керуючись ч. 1 ст. 308 ЦПК України, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу та залишає оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -