27.12.2017 Єдиний унікальний № 371/893/17
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2 /371/ 514 /17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Овчаренко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області, відділу у Миронівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

До Миронівського районного суду Київської області із вказаним позовом звернулася представник позивача ОСОБА_4 та просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку земельної ділянки площею 2,6555 га, яка розташована на території Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5.

Позовну вимогу обґрунтовувала тим, що позивач прийняла спадщину, але не може в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку у зв'язку із тим, що спадкодавець за життя не зареєстрував своє право власності на вказану земельну ділянку.

У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві сільський голова Руденко С.В. просив розглядати справу у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечив.

Представник відповідача відділу у Миронівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з'явився. В надісланій до суду заяві Мироненко К.В. просив слухати справу у їх відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, її представник надала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Згідно з ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши позовну заяву, додані до неї документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позовна вимога, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином суд під час розгляду цивільної справи повинен ефективно захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законам або договором.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права є визнання судом цього права.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права (п. а) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України).

Отже, у випадку порушення, невизнання або оспорювання права на власність, особа право якої порушується, оспорюється чи не визнається має право звернутися до суду по його захист шляхом визнання такого права.

Представник позивача звернувся за судовим захистом у зв'язку із тим, що в інший спосіб її довірителька не може реалізувати своє право на отримання в порядку спадкування 1/3 частку земельної ділянки, яка належала її брату ОСОБА_5.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, ОСОБА_8 була власником земельної ділянки розміром 2.6555 гектари, яка розташована на території Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 12).

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим 06 липня 2000 року відділом реєстрації актів громадського стану Васильківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 287 (а.с. 6).

На випадок своєї смерті ОСОБА_8 16 вересня 1999 року склала заповіт, посвідчений секретарем Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської областіБобокал О.С., зареєстрований в реєстрі під номером 46 (а.с. 7).

Згідно зазначеного заповіту, ОСОБА_8 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: «все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все, що буде належати мені на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю ОСОБА_5». Отже, ОСОБА_5 є спадкоємцем за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Таким чином спадкодавець ОСОБА_5, будучи спадкоємцем ОСОБА_8, який прийняв спадщину за заповітом, за життя набув право власності на земельну ділянку розміром 2, 6555 гектари, яка розташована на території Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області, цільове призначення якої, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На звернення позивача про видачу свідоцтва на право власності на 1/3 частку земельної ділянки, державний нотаріус Миронівської районної державної нотаріальної контори листом №728/02-14 від 22 червня 2017 року, повідомив, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину та рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування (а.с. 14).

Тобто, державний нотаріус фактично не визнав право позивача на отримання у порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив його державної реєстрації.

Не здійснення за життя ОСОБА_5 державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, не спростовує право власності останнього на цю земельну ділянку. Це право відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України виникло у його в зв'язку з прийняття спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8,

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданого 06 жовтня 2006 року виконкомом Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що зроблено відповідний актовий запис № 61 (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 є сестрою ОСОБА_5. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_4, виданого 03 лютого 1975 року Карапишівською сільською радою, де вказані батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_11, свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_5, виданого 02 лютого 1970 року Карапишівською сільською радою, де вказані батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с. 9-10) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6, виданого 28 квітня 1989 року, де вказано, що ОСОБА_1 після укладення шлюбу змінила своє прізвище на ОСОБА_1 (а.с.11).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця (ст. 1262 Цивільного кодексу України).

Відповідно до копії спадкової справи ОСОБА_5, позивач є єдиним спадкоємцем за законом, що прийняв його спадщину.

Таким чином, позивач ОСОБА_1, будучи єдиним спадкоємцем ОСОБА_5, згідно ст. 1269 Цивільного кодексу України у строк, передбачений ст. 1270 Цивільного кодексу України, звернулася до державного нотаріуса Миронівської районної державної нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини, а тому відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1225 та ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України отримала право власності на майно спадкодавця, в тому числі і право власності на 1/3 частину земельної ділянки розміром 2,6555 гектари, яка розташована на території Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 131, 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 16, 1216, 1218, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 76 - 81, 95, 229, 258,259, 263 - 265,268,272, 273, 352, 354, 255 ЦПК України,суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності у порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на 1/3 частку земельної ділянки площею 2,6555 га, яка розташована на території Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області, пай 1641 цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя підпис А.С. Поліщук

Згідно з оригіналом

Суддя А.С. Поліщук