Справа № 428/6531/16-ц
Провадження №2/428/449/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради міста Сєвєродонецька Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування на жилий будинок,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 селищної ради міста Сєвєродонецька Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування на жилий будинок, мотивуючи дані вимоги тим , що 08.09.1984р. позивач ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3. 24.12.1988р. помер батько чоловіка позивача ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно жилий будинок №43а (45) по вул. Колгоспній у смт. Борівське м. Сєвєродонецька Луганської області. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина (мати чоловіка позивача) ОСОБА_5, яка померла 16.12.2001р.. За своє життя ОСОБА_5 склала заповіт на випадок своєї смерті на імя чоловіка позивача ОСОБА_3, який помер 07.07.2015р..04.03.2016р. позивач ОСОБА_1 звернулась до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте їй було нотаріусом відмолено оскільки ОСОБА_3 не подав заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_5. При цьому, позивач ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_3 з моменту відкриття спадщини вступив в управління спадковим майном, а отже, на думку позивача ОСОБА_1 є усі законні підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування. Тому, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом і просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, який помер 07.07.2015р. в м. Сєвєродонецьк Луганської області на жилий будинок з надвірними побудовами (згідно натуральних розмірів), який розташований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Борівське, вул. Колгоспна, буд. 43а (колишній №45).

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги та обставини, викладені в обґрунтування позову підтримала, додатково пояснила, що спірне домоволодіння №43а розташоване у тому ж подвірї, що і жилий будинок №43 по вул. Колгоспній. У неї не має документів про надання дозволу на відведення земельної ділянки та надання дозволу на будівництво спірного жилого будинку, їй відомо, що він був побудований батьком її чоловіка самовільно. Тому, просила задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради міста Сєвєродонецьк Луганської області у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов визнав.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази , суд вважає , що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії свідоцтва про одруження серія ЯР №944595, виданого 14.06.1949р. ЗАГС по ОСОБА_2 селищній раді, актовий запис №6, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 одружились, прізвище дружини після реєстрації одруження ОСОБА_4. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 27.07.1981р. ОСОБА_2 селищною радою, домоволодіння, яке розташоване за адресою: с. Борівське, вул. Колгоспна, буд. 45 належить ОСОБА_4. Будинок побудований самовільно у 1951р.. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія ІІІ-ЕД №306506, виданого ОСОБА_2 селищною радою Попаснянського району Ворошиловградської області, актовий запис №95, ОСОБА_4 помер 24.12.1988р.. Відповідно до копії заповіту, посвідченого 11.12.1975р. державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстр №1-6367, ОСОБА_5, що мешкає за адресою: с. Борівське, вул. Колгоспна, буд. 43, на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно ОСОБА_3. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-ЕД №357960, виданого 08.09.1984р. ОСОБА_2 селищною радою Попаснянського району Ворошиловградської області, актовий запис №30, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 уклали шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_3. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія 1-ЕД №293252, виданого ОСОБА_2 селищною радою міста Сєвєродонецька Луганської області, актовий запис №110, ОСОБА_5 померла 17.12.2001р.. Відповідно до копії довідки селищного голови ОСОБА_2 селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області №515 від 15.04.2008р., в результаті впорядкування адресного господарства домоволодінню ОСОБА_4 по вул. Колгоспній наданий №43а у с. Борівське (старий №45). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія І-ЕД №471467, виданого 13.07.2015р. Виконавчим комітетом ОСОБА_2 селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області, актовий запис №57, ОСОБА_3 помер 07.07.2015р.. Відповідно до копії довідки селищного голови ОСОБА_2 селищною ради м. Сєвєродонецька Луганської області №2273 від 19.09.2005р., ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину, яка складається з жилого будинку у с. Борівське, вул. Колгоспна, буд. 43 після смерті батьків ОСОБА_4, померлого 24.12.1988р. та ОСОБА_5, померлої 16.12.2001р.. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.03.2016р. державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_9, реєстр №1-274, спадкоємицею зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з: житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого у смт. Борівське м. Сєвєродонецька Луганської області, вул. Колгоспна, буд. 43.

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ОСОБА_10 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Абзацами 1, 2 пункту 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» встановлено, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням розяснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Це майно не є обєктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів.

Абзацом 1 пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Суд звертає увагу, що з матеріалів справи та пояснень позивача ОСОБА_1, встановлено, що спірний жилий будинок, розташований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Борівське, вул. Колгоспна, буд. 43а був побудований батьком чоловіка позивача - ОСОБА_4 самовільно, доказів наявності дозволів на відведення земельної ділянки під вищевказаним жилим будинком та на будівництво вищевказаного жилого будинку позивач ОСОБА_1 не має, то ж, суд приходить до висновку, що спірний жилий будинок був побудований без відповідних дозвільних документів.

Отже, спірний жилий будинок з надвірними побудовами не є обєктом нерухомого майна, право власності на яке входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_3, а тому суд не може визнати право власності на такий обєкт за спадкоємцем ОСОБА_1. Правове значення для позивача в такому випадку може мати питання визнання права власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва жилого будинку, та подальше оформлення права власності на вказані матеріали як на самочинно збудоване нерухоме майно у встановленому законом порядку.

Таким чином , у судовому засіданні встановлено , що факти , викладені позивачем ОСОБА_1 в обґрунтування позовної заяви не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у звязку з чим позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради міста Сєвєродонецьк Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування на жилий будинок не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7 , 10 , 11 , 12 , 27 , 31 , 57 , 60 , 199 , 212-215 , 223 ЦПК України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради міста Сєвєродонецьк Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування після смерті 07.07.2015р. ОСОБА_3 на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами (згідно натуральних розмірів), який розташований за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, смт. Борівське, вул. Колгоспна, буд. 43а (колишній №45).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя