АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів за невиконання зобов'язання за договором надання послуг,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року,-

встановила:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримала.

Представник ФОП ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 28 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір № 250 про надання послуг.

Згідно п. 1.1 договору виконавець ОСОБА_2 зобов'язується виконувати замовнику ОСОБА_1 рекламні та інформаційні послуги по e-mail маркетингу за допомогою системи «Mail Dog- лояльний е - mail маркетинг» з метою просування товарів та послуг замовника, а замовник зобов'язується приймати надані послуги та оплачувати їх.

Відповідно до п. 4.1 договору вартість послуг складає 5 000,00 дол. США.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що оплата послуг проводиться шляхом перерахунку авансу у розмірі 100 % вартості послуг у відповідності з обраним пакетом обслуговування.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1, зазначив, що відповідач отримав кошти в розмірі 5 000,00 дол. США при підписанні договору, однак в обумовлені договором строки свої зобов'язання не виконав.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

На підставі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пред'являючи позов, ОСОБА_1 доводив свої вимоги тим, що на виконання укладеного договору він передав відповідачу кошти в розмірі 5 000,00 дол. США.

Проте будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин позивач суду не надав.

Відповідач підтвердив укладення договору, утім заперечив факт отримання грошових коштів на його виконання.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини, вірно оцінив надані сторонами докази, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що стороною відповідача було подано до суду заперечення від 13.10.2016 року, в яких відповідач не оспорював обставину отримання коштів від ОСОБА_1 на виконання договору, колегія суддів відхиляє, оскільки факт отримання грошових коштів не підтверджено належними засобами доказування.

Доводи про те, що суд не дослідив нотаріально посвідчені заяви свідків та відмовив у їх долученні, колегія суддів оцінює критично, оскільки факт передачі грошових коштів не підтверджується показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 22 лютого 2017 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук