ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1356/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"05" квітня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Даниленко В.В.,
при секретарі - Пасько І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу та просив стягнути з ОСОБА_2 2598,02 грн. Та судові витрати.
В обґрунтування вказував на те, що 05.05.2014 року з вини відповідача, який керував автомобілем «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, та застрахований у позивача, сталась ДТП в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 Позивач сплатив на користь власника автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, страхове відшкодування в розмірі 2598,02 грн., тому позивач вважає, що має право зворотної вимоги.
Представником позивача до суду подано заяву в якій він позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи провести у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з будь-якими заявами та клопотаннями до суду не звертався.
Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши вимоги позову, матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Судом встановлено, що 05.05.2014 року на вул. Оранжерейній 3 у м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1,під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3
17.01.2014 року між ОСОБА_4 та ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом №АС/6561704, відповідно до умов якого відповідальність водія автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, була застрахована (а.с.10).
Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені вказаної ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.7).
У своїх позовних вимогах позивач посилається на п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якого у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: 33.1.4 невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
Із змісту позовної заяви вбачається, що такого повідомлення від відповідача як від страхувальника до страховика у відповідності до п.п. г) п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 статті 33 цього закону) не надходило.
Таким чином регресний позов може подати страховик за наявності двох умов: якщо страхувальник не повідомив страховика у строки про факт ДТП, і не вжив заходів з метою запобігання чи зменшення шкоди.
Згідно платіжного доручення №6438 від 17.11.2014 року ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» виплатила страхове відшкодування ОСОБА_3, власниці автомобіля «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_2, у розмірі 2598,02 грн. витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу та за вирахуванням франшизи (а.с.6).
Відповідно до ст. 993 ЦК України „До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 27 ЗУ „ Про страхування - „ До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збитки.
Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України - „Шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала .
Відповідно до ст. 1187 ЦК України прямо зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці, залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно ст. 1191 ЦК України «Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом».
Відповідно до ч. З ст. 61 ЦК України „ Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо, якої встановлено ці обставини.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку висновку, що оскільки в судовому засіданні встановлено причинно наслідковий зв'язок між діями відповідача, як такими, що безпосередньо призвели до ДТП, то відшкодування в порядку регресу має бути виконано у частині відшкодованої суми ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» на користь ОСОБА_3 з відповідача ОСОБА_2
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 6, 10, 11,15, 57, 60, 84,88, 195, 196,208,209,212-215, 218, 294 ЦПК України ст. ст. 11, 16,993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України „Про страхування, Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року, суд -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу - 2 598,02 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» в рахунок відшкодування судових витрат - 1218 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.
СУДДЯ : ДАНИЛЕНКО В.В.