Справа № 428/9327/17
Провадження №2/428/2358/2017
28 листопада 2017 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді - Журавель Т.С., при секретарі - Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -
ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що він є дідусем ОСОБА_3. Батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які перебували у зареєстрованому шлюбі та який було розірвано 15 квітня 2008 року. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 прийняла дошлюбне прізвище - ОСОБА_4 Після цього ОСОБА_5 перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_6, який намагався всиновити ОСОБА_3, батько якого надавав нотаріально посвідчену згоду на його всиновлення вітчимом ОСОБА_6. Однак, за сімейними обставинами та станом здоров'я справу про всиновлення ОСОБА_3 до кінця не завершили. ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_5 померла. ІНФОРМАЦІЯ_8 року помер ОСОБА_6. На даний час малолітній онук проживає разом з дідусем (позивачем по справі) та бабусею за адресою: АДРЕСА_1, а зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. ОСОБА_7 навчається в СЗШ № 17 м.Сєвєродонецька. За інформацією навчального закладу вихованням, утриманням та навчанням хлопчика займалась матір - ОСОБА_5, а після її смерті участь у вихованні ОСОБА_7 беруть дід - ОСОБА_1 та бабка - ОСОБА_8, які підтримують контакт з вчителями, постійно цікавляться успіхами у навчанні онука. Батько дитини - ОСОБА_2 ніколи не з'являвся у школі, не цікавився успіхами навчання та виховання ОСОБА_7. ОСОБА_7 залишився на піклуванні позивача, який разом з бабкою дитини самотужки утримують онука, займаються його вихованням, забезпечують усім необхідним, дбають про його повноцінний розвиток, слідкують за станом здоров'я, за навчанням. Позивач разом з бабкою ОСОБА_7 бажають оформити опіку над своїм онуком, щоб мати можливість вільно захищати права дитини, робити для неї більш сприятливі умови життя. З часу смерті матері дитини всі питання щодо виховання ОСОБА_7 вирішуються позивачем та бабкою дитини самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному їх утриманні. ОСОБА_2 вже тривалий час не приймає участі у вихованні, навчанні та утриманні малолітнього сина, що можна розцінювати як ухилення від виховання дитини її батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. У зв'язку з викладеним, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно його малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилися. Позивач та представник третьої особи надали до суду заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач причини неявки суду не повідомив.
У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що згідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 12.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 року. Батьком записаний ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_4.
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 15.04.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано 15 квітня 2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 171; після реєстрації розірвання шлюбу присвоюються прізвища: їй - ОСОБА_1.
З наданої суду копії нотаріально посвідченої заяви від 08.01.2010 року вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від батьківства по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та йому відомо, що ОСОБА_6 клопоче про всиновлення його малолітнього сина, в подальшому зі зміною прізвища та по батькові. Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Озеровим О.І., реєстровий № 38.
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданого 30.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області.
Згідно копії висновку Сєвєродонецької міської ради № 26-В вбачається, що Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради вважає, що ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав стосовно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, матеріальним забезпеченням дитини не займається, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а також не бажає вчиняти вищевказані дії, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини як складову її виховання.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд вважає, що ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав стосовно його неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Приймаючи до уваги вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.
У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 223-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав стосовно його малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.08.2017 року і до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. С. Журавель