Справа № 464/2336/15 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/175/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Ванівського О.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

встановила:

В квітні 2015 року позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) № 0 від 14 лютого 2008 року в розмірі 27 755, 32 доларів США, пені в розмірі 24 724, 09 грн. та 3 654 грн. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Вимоги обґрунтовував тим, що 14 лютого 2008 року між АК «УкрСиббанк» (з 21 грудня 2009 року - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) № 0. За умовами договору відповідач отримав кредит в розмірі 33000 доларів США з терміном погашення не пізніше 14 лютого 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,40% річних. Договором передбачено, що погашення суми кредиту та сплата процентів відбуваються шляхом сплати ануїтету у розмірі 505 Доларів США в день сплати ануїтетних платежів. 2 грудня 2014 року відповідачу направлено вимогу про погашення простроченої заборгованості, однак відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 4 березня 2015 року становить 27755,32 доларів США, з яких: 24066,17 доларів США - заборгованість за простроченим кредитом, 3698,15 доларів США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, а також пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 13113,75 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 11610,34 грн. Просив позов задовольнити.

Оскаржуваним заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2008 року в розмірі 27 755 доларів США 32 центи, що в еквіваленті до національної валюти України станом на 26 червня 2015 року становить 588 303 грн. 68 коп., пеню в розмірі 24 724 грн. 09 коп. та 3654 грн. судового збору, всього 616 681 грн. 77 коп.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволено.

Заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року змінено в частині стягнення гривневого еквіваленту суми заборгованості ОСОБА_3 та викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2008 року в розмірі 27 755 доларів США 32 центи, пеню в розмірі 24724 грн. 09 коп. та 3 654 грн. судового збору».

Також, заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року оскаржив представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, подавши апеляційну скаргу 30.05.2016 року, вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим з неповним з»ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, відтак таким, що підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі покликається на те, що у зв»язку із проведенням заочного розгляду справи, ОСОБА_3 був позбавлений скористатись правами, наданими йому ст. 27 ЦПК України, стосовно надання пояснень, доказів та заперечень, оскільки він не був повідомлений про розгляд справи судом та ухвалення заочного рішення.

Апелянт не погоджується із розрахунком заборгованості щодо суми простроченої заборгованості із розмірами процентів за користування кредитними коштами, а також із розміром пені в наданому розрахунку, оскільки ОСОБА_3 сплатив більшу суму на погашення заборгованості за договором кредиту, ніж вказує позивач. Крім цього, погашення за кредитним договором періодично здійснювала ОСОБА_5 під його особисті гарантії про подальше повернення коштів.

Оскільки ОСОБА_5 здійснила погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 9488,69 дол. США, для з»ясування дійсного розміру заборгованості за кредитним договором необхідно витребувати з Банку виписки по кредитному рахунку, що є істотною обставиною для встановлення усіх сум виплат.

Вважає, що доцільно призначити судово-економічну експертизу, яка б визначила дійсний розмір заборгованості та дійсну суму коштів, які позичальник має сплатити на користь банку.

На думку апелянта, у позивача були відсутні підстави для застосування з 31.03.2008 року збільшеної у двічі процентної ставки, оскільки відповідач своєчасно виконував умови договору.

Просить скасувати заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 рокута ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечила, просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки (т. 2 а.с. 245), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, представник відповідача ОСОБА_6 подав заяву про відкладення розгляду справи у зв"язку із зайнятістю в іншій справі.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення скарги відсутні, а заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року, із змінами згідно із рішенням Апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року, необхідно залишити в силі.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Звертаючись з позовними вимогами представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» покликався на те, що між сторонами укладено кредитний договір, за яким позивач свої зобовязання виконав, однак відповідач всупереч умов договору не здійснював платежів на погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентах, чим порушував взяті на себе зобовязання, подав розрахунок заборгованості за договором станом на 04.03.2015 року.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» суд першої інстанції виходив з того, що боржник допустив заборгованість за користування кредитом, не виконав взятих на себе за договором зобов»язань, тому прийшов висновку, що заборгованість за кредитним договором необхідно стягнути з відповідача.

При цьому, місцевий суд враховуючи розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 р. в частині переведення іноземної валюти в українську за курсом НБУ, стягнув заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 14 лютого 2008 року в розмірі 27 755 доларів США 32 центи, що в еквіваленті до національної валюти України станом на 26 червня 2015 року становить 588 303 грн. 68 коп., пеню в розмірі 24 724 грн. 09 коп. та 3 654 грн. судового збору, а всього 616 681 грн. 77 коп.

В подальшому, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року за апеляційною скаргою ПАТ «УкрСиббанк» заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року змінено в частині стягнення гривневого еквіваленту суми заборгованості ОСОБА_3 та викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2008 року в розмірі 27 755 доларів США 32 центи, пеню в розмірі 24724 грн. 09 коп. та 3 654 грн. судового збору».

Оскільки правовий аналіз оскаржуваного рішення на предмет підставності позовних вимог, в тому числі стягнення заборгованості у валюті, наданий у справі за апеляційною скаргою ПАТ «УкрСиббанк», колегія суддів переглядає законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_4, які не були предметом дослідження.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 14 лютого 2008 року між АК «УкрСиббанк» (з 21 грудня 2009 року - ПАТ «УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) №0, за умовами якого відповідач отримав кредит в іноземній валюті в розмірі 33000 доларів США з терміном погашення не пізніше 14 лютого 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,40% річних (т. 1 а.с. 4-11).

Договором передбачено, що погашення суми кредиту та сплата процентів відбуваються шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 505 доларів США в день сплати ануїтетних платежів - 14 число кожного календарного місяця строку кредитування.

Крім цього, 19 березня 2009 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту, якою досягнуто згоди щодо зміни кінцевого терміну погашення повернення кредиту, а саме до 14 лютого 2020 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору. Також, позичальник зобов'язався повертати в день сплати ануїтетних платежів суму кредиту та проценти шляхом сплати ануїтетних платежів в таких розмірах: у період з 14 квітня 2009 року по 14 березня 2010 року в розмірі 347, 23 доларів США, а в період з 14 квітня 2010 року до кінця терміну дії договору в розмірі 475 доларів США (т.1 а.с. 49).

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В свою чергу, згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. ст. 629, 638 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Статтею 530 цього ж Кодексу передбачено, що якщо в зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов»язання, настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки (пені).

Відповідно до п. 8.1. кредитного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Банк свої зобовязання з договором виконав, що відповідачем не оспорюється та підтверджується заявою ОСОБА_3 на видачу готівки від 14.02.2008 року (т. 1 а.с. 48).

При цьому, у звязку з невиконанням відповідачем ОСОБА_3 умов кредитного договору, станом на 04 березня 2015 року утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку, поданого позивачем, становить 28751,43 доларів США, з яких: 24066,17 доларів США - заборгованість за простроченим кредитом; 3698,15 доларів США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 528,34 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 467,77 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Доказів, які б спростовували вказану позивачем суму боргу відповідач не надав, а суд першої інстанції не здобув.

Враховуючи наведене, висновок місцевого суду про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором відповідає обставинам справи та є обґрунтованим.

Між тим, апеляційним судом встановлено, що заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року вже оскаржувалось позивачем ПАТ «УкрСиббанк» в апеляційному порядку, однак відповідач ОСОБА_3 ні особисто ні через свого представника в порядку ст. 38 ЦПК України участі у справі не брав.

Зважаючи на попередній перегляд в апеляційному порядку заочного рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 рокуза апеляційною скаргою позивача у справі ПАТ «УкрСиббанк» та доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення оскаржуваним рішенням його прав, колегія суддів перевіряючи законність оскаржуваного рішення в межах доводів скарги представника ОСОБА_4, з врахуванням положень ст.ст. 11, 60, 61, 214 ЦПК України дійшла висновку про необхідність задоволення клопотання відповідача та призначення по справі судової економічної експертизи.

Висновком судово-економічної експертизи № 564 від 25 квітня 2017 року, який оцінений апеляційним судом з правилами ст. 212 ЦПК України встановлено, що сума заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.02.2008 року, яку зазначено АТ «УкрСиббанк» в розрахунку заборгованості станом на 04 березня 2015 року, відповідає умовам укладеного кредитного договору та підтверджується розрахунковими документам щодо видачі кредиту. Часткове повернення кредиту підтверджується первинними документами (квитанціями) на суму 9488,69 доларів США та на суму 23187,75 доларів США виписками АТ «УкрСиббанк» (т. 2 а.с. 190-199).

Дослідженням поданих документів встановлено, що АТ «УкрСиббанк» враховано всі представлені в матеріалах справи розрахункові документи ОСОБА_3 із призначенням платежу щодо погашення кредиторської заборгованості за кредитним договором №0 від 14.02.2008 року, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Що стосується доводів апелянта про відсутність підстави для застосування з 31.03.2008 року збільшеної у двічі процентної ставки, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.1.3.1 кредитного договору № 0 від 14.02.2008 року за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,40% річних.

Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору.

За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п. 1.3.1. Нарахування вказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу, встановленого у Договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості.

Під час проведення експертизи експертом досліджувалося питання правильності нарахування заборгованості за відсотками за користування кредитом, при цьому за підрахунками експерта розмір такої заборгованості за період з 14.02.2008 року по 04 березня 2015 року складає 3689,15 дол. США, що відповідає розрахунку заборгованості, наданому позивачем 3689,15 дол. США, при цьому нарахування заборгованості за процентами за ставкою 26,8% мало місце виключно у період з дня виникнення простроченої суми боргу до моменту погашення такої.

Крім цього, мотиви скарги в частині неповідомлення відповідача про розгляд справи в суді першої інстанції були предметом розгляду судом заяви про перегляд заочного рішення, тому правова оцінка таким вже надана.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи та досліджені судами першої та апеляційної інстанції докази, судова колегія приходить переконання, що оскаржуване рішення в частині його зміни рішенням апеляційного суду необхідно залишити без змін.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтами не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1, ч. 1 307, ч. 1. ст. 308, 313, п. 1, ч. 1 ст. 314 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року, змінене рішенням Апеляційного суду Львівської області від 15 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.М. Ванівський

ОСОБА_7