Справа № 644/5560/16-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Зуб Г.А.,
за участю секретаря Шаповал Є.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, Харківського обласного військового комісаріату, житлової комісії Харківського гарнізону, третя особа Міністерство оборони України про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Представник відповідача КЕВ м. Харкова Морозова О.Р. в судовому засіданні заперечувала проти позову в повному обсязі, посилаючись на те, що військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. Та позивач повинен стати на облік відразу після здачі квартири.
Крім того, на облік можна прийняти лише діючого військовослужбовця, який потребує поліпшення житлових умов, а позивач звільнився ще в 1993 році, та позивач має житлову площу у Харківській області на праві власності, та з 1993 року позивач був ймовірно працевлаштований та міг бути зарахований на квартирний облік.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надходило.
Представник відповідача Житлової комісії Харківського гарнізону в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, причину неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи Міністерства оборони України Вельма І.О. в судовому засіданні заперечував проти позову в повному обсязі, посилаючись, що позивач не перебуває на обліку, та з 1993 року після звільнення квартири, на облік не ставав до цього часу.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач з 31.07.1972 року призваний на військову службу до лав Радянської армії.
12.06.1992 року прийняв військову присягу на вірність Україні.
Як вбачається з довідки №896ж від 23.07.1993 року під час проходження служби в Збройних силах України ОСОБА_1 отримав із фонду Міністерства оборони України двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яку після звільнення в запас, здав квартирним органам Міністерства оборони України.
На даний час позивач знаходиться на квартирному обліку в Орджонікідзевському РВК м.Харкова з 08.02.1994 року за списком військовослужбовців звільнених в запас, зареєстрований та проживає з сім`єю з квартирі родичів за адресою: АДРЕСА_2 .
15.08.2015 року позивач звертався до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Харків з заявою про постановку на квартирний облік як особу, яка потребує поліпшення житлових умов.
Листом від 15.09.2015 року №4005 т.в.о. начальника КЕВ м. Харкова повідомив позивача, що керуючись Інструкцією про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України №737 від 30.11.2011 року, зокрема, п.2.16, підстав для зарахування його в чергу в Харківському гарнізоні відсутні та запропоновано звернутися до виконавчого органу міської ради за місцем проживання на загальних підставах.
Позивач, не погоджуючись із вказаною відмовою відповідача, звернувся до суду із даним позовом.
Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту визначає та встановлює Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цей Закон також гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Статтею 43 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Згідно п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком,
станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Організація забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями врегульована Інструкцією, затвердженою наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 (далі Інструкція).
Згідно п. 2.4 Інструкції передбачено, що на облік приймаються військовослужбовці, які потребують поліпшення житлових умов і зареєстровані в цьому населеному пункті з дня прийняття рішення житловою комісією військової частини, затвердженого командиром цієї військової частини.
Крім того відповідно до п 8.11. наказу Міноборони від 30 листопада 2011 року № 737 "Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями", житлова комісія військової частини наділена повноваженнями приймати рішення щодо: зарахування військовослужбовців на облік, зняття військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов; внесення змін до облікових даних військовослужбовців чи осіб, звільнених з військової служби, які перебувають на квартирному обліку у зв`язку зі зміною їх сімейного стану, набуття ними права на пільги для отримання житла; погодження розподілу жилої площі, яка надається для постійного проживання; перенесення черговості надання жилого приміщення на рік, якщо військовослужбовець чи особа, звільнена з військової служби, відмовиться від виділеного жилого приміщення, що відповідає встановленим вимогам та розміру; скликання позачергових загальних зборів військовослужбовців і осіб, звільнених з військової служби, у зв`язку з: саморозпуском житлової комісії, оголошенням недовіри та виключенням члена (членів) комісії зі складу житлової комісії; ініціюванням проведення довиборів члена (членів) житлової комісії.
Отже, до повноважень КЕВ не входить вирішення питання щодо постановки на облік для отримання жилого приміщення для постійного проживання осіб, які потребують поліпшення житлових умов, а тому підстав для визнання вказаних дій незаконними у суду немає.
Згідно п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 р. № 470, громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті. Громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
Разом з тим, п. 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006р. №1081, передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Пунктом 2.18 Інструкції передбачено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами,
які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
Абзацом 2 пункту 2.16 Інструкції №737 встановлено, якщо військовослужбовець, який звільняється в запас або у відставку за віком, перебуває на обліку та обирає для проживання після звільнення з військової служби з урахуванням існуючого порядку реєстрації інший населений пункт (якщо обирає для проживання після звільнення з військової служби гарнізон міста Києва, рішення про можливість постановки його на квартирний облік у гарнізоні міста Києва приймає Міністр оборони України), відповідний командир військової частини за його рапортом за 6 місяців до звільнення в запас або відставку за віком подає до військового комісаріату і КЕВ (КЕЧ) району, що знаходяться за обраним місцем проживання, необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання жилого приміщення. На підставі повідомлення квартирно-експлуатаційного органу про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання жилого приміщення у військовому комісаріаті він знімається з обліку за останнім місцем служби.
У відповідності до п.п. 13, 15, 53 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов від 11 грудня 1984 року, встановлено мінімальний розмір жилої площі на кожного члена сім`ї у всіх містах та населених пунктах області у розмірі 6 кв.м; розмір середньої забезпеченості житловою площею на одного проживаючого в містах і населених пунктах області 8 кв.м.
Згідно ст. 34 ЖК України потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема, забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок.
Відповідно до вимог ст. 47 ЖК України норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Інформаційної довідки наявної в матеріалах справи (а.с. 43), позивач є одноосібним власником житлового будинку загальною площею 55,4 кв.м., житловою площею 15,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, а тому суд відмовляє в їх задоволенні.
На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 84, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, Харківського обласного військового комісаріату, житлової комісії Харківського гарнізону, третя особа Міністерство оборони України про зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області, через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після його проголошення.