Справа № 743/801/17
Провадження № 2/743/297/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2017 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,

при секретарі НЕРУС Н.І.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

представників Ріпкинського ОУ ПФУ ОСОБА_3,

ШЛЯГУНА І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу

за позовом ОСОБА_1

до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду

України,

Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області

про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії,

стягнення невиплаченої пенсії в розмірі 14 000 грн.,

стягнення компенсації громадянам втрати частини доходів

у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 252 331

грн. 34 коп.,

стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - Ріпкинське ОУ ПФУ), в якому просив стягнути з останніх: 14 000 грн. невиплаченої пенсії, 252 331 грн. 34 коп. компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі, 10 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що він в липні 2009 р. звертався до суду з позовом до УПФУ в Ріпкинському районі про признання дій посадових осіб по нарахуванні та виплаті пенсії незаконними, такими, що звужують його конституційні права та признання за ними права та зобов'язання зробити перерахунок і виплату основної та додаткової пенсії з 1 червня 2008 р. в належних розмірах та постановою апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2011 року зобовязано УПФУ в Ріпкинському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, з розрахунку 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 липня 2008 року, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням фактично виплачених сум. При цьому, постанова суду фактично була виконана частково, а саме 120 968 грн. 33 коп., хоча станом на 01.11.2011 р. заборгованість була 134 935 грн. 08 коп., тобто недоплачена пенсія становить 14 000 грн.. Посилаючись на ст.ст. 22, 1166 ЦК України, на ст.ст. 46, 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на ст.ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", ними з представником проведено розрахунок суми індексу інфляції, яка становить 252 331 грн. 34 коп., яку просив стягнути з відповідача. Вказує, що відсутність бюджетного фінансування на оплату коштів позивачу не є причиною невиконання покладених на державу зобов'язань, виходячи з правової позиції Європейського суду з прав людини "Кечко проти України". Вважає, що у зв'язку з грубими порушеннями відповідачем його прав, він переніс моральні страждання, які полягають в тому, що він сильно переймався беззаконням з боку відповідача, з цього приводу у нього був високий тиск та безсоння, тому він оцінює моральну шкоду в 10 000 грн..

Судом до участі в справі було залучено Головне управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області.

24 жовтня 2017 р. позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, після того, як розпочався судовий розгляд, подали заяву про збільшення розміру позовних вимог, яких просили:

- визнати незаконними дії Ріпкинського ОУ ПФУ щодо не надання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а саме Головному управлінню Державної казначейської служби України в Чернігівській області відомостей (висновку) про виплату пенсії ОСОБА_1 в сумі 134 935 грн. 08 коп.;

- зобов'язати Ріпкинське ОУ ПФУ скласти та подати відомості (висновок) органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а саме Головному управлінню Державної казначейської служби України в Чернігівській області про (сплату) суму невиплаченої пенсії ОСОБА_1 14 000 грн., що підлягає бюджетному відшкодуванню;

- стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області: 14 000 грн. невиплаченої пенсії, 252 331 грн. 34 коп. компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі, 10 000 грн. моральної шкоди.

В судових засіданнях позивач ОСОБА_1, та його представник ОСОБА_2 підтримали, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, з підстав зазначених в позові. Визнають, що ОСОБА_1 навесні 2017 отримав, на виконання постанови апеляційного суду, суми пенсії в розмірі 120 968 грн. 33 коп.. В той же час, наголошують на тому, що ОСОБА_1 повинен був отримати первісно нараховану суму державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 134 935 грн. 08 коп., що підтверджується листами УПФУ в Ріпкинському районі та УДВС ГУЮ в Чернігівській області. Про зменшення нарахування пенсії до 120 968 грн. 33 коп. ОСОБА_1 ніхто не повідомляв, як і про скасування протоколу про нарахування пенсії в сумі 134 935 грн. 08 коп.. Представник ОСОБА_2 вказала, що оскільки в спірних правовідносинах не може бути солідарного стягнення, вони просять стягнути 14 000 грн. невиплаченої пенсії, 252 331 грн. 34 коп. компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі, 10 000 грн. моральної шкоди, як з Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області, так і з Ріпкинського ОУ ПФУ. ОСОБА_1 додатково зазначив, що він майже 10 років добивався отримання пенсії, що спричинило йому моральну шкоду.

В судових засіданнях представники Ріпкинського ОУ ПФУ ОСОБА_3, ОСОБА_4 просили в задоволені позову відмовити. Суть заперечень проти позову зводиться до того, що дійсно УПФУ в Ріпкинському районі, в межах відкритого виконавчого провадження, в 2011 р. направляло до ВДВС Ріпкинського РУЮ інформацію про нарахування ОСОБА_1, на виконання постанови апеляційного суду Чернігівської області, державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 134 935 грн. 08 коп.. Однак при нарахуванні вказаної пенсії по листопад 2011 р. не було враховано, що згідно ч. 1 Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» установлено, що у 2011 році норми і положення ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік, тобто нарахування повинно було проведено по 22 липня 2011 р.. При цьому, оскільки відкрите ВДВС Ріпкинського РУЮ по виконання, виконавчого листа про примусове виконання вказаної постанови апеляційного суду Чернігівської області, в подальшому було закінчене та виконанню не підлягає. Оскільки ОСОБА_1 скористався можливість виконання даної постанови апеляційного суду Чернігівської області в порядку, передбаченому Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання, яких гарантується державою», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440, то вони на виконання відповідного повідомлення УДВС ГУЮ в Чернігівській області, направили останнім ОСОБА_1, на виконання постанови апеляційного суду Чернігівської області, державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі в сумі 120 968 грн. 33 коп.. Вказують, що їх дії щодо нарахування основної та державної пенсії у встановленому порядку не оскаржені. Вказують, що в силу Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання, яких гарантується державою», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440, їм невідома подальша доля вказаних коштів, і вона жодним чином не залежить від діяльності (дій чи бездіяльності) управління, а звернення до суду має бути зумовлено вже наявністю порушених прав, свобод чи інтересів, на захист яких звертається особа. Зазначають, що в силу ст. 63 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та п. 7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159, вони не є належним відповідачем щодо вимог стягнення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, так як фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією "Чорнобильського закону" здійснюється не за рахунок коштів ПФУ. Крім того, посилаються на положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", на те, що позивачем не наведено жодних доказів щодо характеру, глиби та тривалості страждань, змін в звичайному укладі життя та вказують, що розмір моральної шкоди не підтверджений та, що в силу ст. 56 Конституції України шкода заподіяна незаконними діями органу державної влади стягується за рахунок Держави.

Головне управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області надіслало на адресу суду заперечення та додаткові заперечення проти позову, в яких просили відмовити в позові, з тих підстав, що вони є не належними відповідачами по справі, оскільки в силу п.п. 7, 8 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 р. № 28-2 саме Ріпкинське об'єднане управління Пенсійного фонду України, а не вони нараховує та виплачує державну та додаткову пенсію, і вони жодним чином не порушили права ОСОБА_1 за спірними матеріальними правовідносинами. Крім того, посилаються на те, що Ріпкинське об'єднане управління Пенсійного фонду України не обслуговується, не має відкритих рахунків у них, а також не перебувають у договірних відносинах з органом Казначейства. Посилаючись на ст.ст. 22, 1166 ЦК України та на положення бюджетного законодавства, зазначають, що збитки у вигляді неотриманих сум щомісячної основної та додаткової пенсії, заявлені ОСОБА_1 не можуть бути відшкодовані в порядку ст. 25 БК України, так як належать до складу реальних збитків, які, вразі їх доведення відшкодовуються особою, яка завдала шкоду. Зазначають, що зважаючи на відсутність договірних зобов'язальних правовідносин між позивачем та відповідачами вимога про стягнення суми інфляційних витрат в сумі 252 331 грн. 34 коп., в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, є необґрунтованою. Посилаються на положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", на те, що позивачем не наведено жодних доказів щодо характеру, глиби та тривалості страждань, змін в звичайному укладі життя та інших обставин щодо підтвердження завданої йому шкоди з боку відповідачів, зокрема доказів про погіршення стану здоров'я, що виключає стягнення моральної шкоди.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представників Ріпкинського ОУ ПФУ ОСОБА_3, ШЛЯГУНА І.В., дослідивши матеріали даної справи, матеріали адміністративних справ № 2-а-170/2009 р., № 743/63/15-а, матеріали пенсійної справи на ОСОБА_1, суд приходить до такого висновку.

По справі встановлено, що:

- ОСОБА_5 являється інвалідом третьої групи (причина інвалідності захворювання пов'язане з впливом наслідків аварії на ЧАЕС) та особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), перебуває на пенсійному обліку в УПФУ в Ріпкинському районі (на даний час в Ріпкинському ОУ ПФУ) та з 26 лютого 2008 р. йому призначена основна та додаткова пенсія, згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- в липні 2009 р. ОСОБА_1 звертався до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до УПФУ в Ріпкинському районі про признання дій посадових осіб по нарахуванні та виплаті пенсії незаконними, такими, що звужують його конституційні права та признання за ними права та зобов'язання зробити перерахунок і виплату основної та додаткової пенсії з 1 червня 2008 р. в належних розмірах;

- постановою апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2011 року зобовязано УПФУ в Ріпкинському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, з розрахунку 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 липня 2008 року, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням фактично виплачених сум;

- 11.10.2011 р. Ріпкинським районним судом Чернігівської області видано виконавчий лист № 2-а-170/2009 р. про зобовязання УПФУ в Ріпкинському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, з розрахунку 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 липня 2008 року, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням фактично виплачених сум;

- по вказаному виконавчому листу, начальником ВДВС Ріпкинського РУЮ ОСОБА_6 винесені постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2011 р. та 12.06.2012 р.;

- згідно протоколу індивідуального перерахунку від 21 жовтня 2011 р., проведеного спеціалістами УПФУ в Ріпкинському районі ОСОБА_1, з жовтня місяця 2008 року по жовтень місяць 2011 р., нараховано державну пенсію, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 134 935 грн. 08 коп.;

- згідно протоколу індивідуального перерахунку від 19 січня 2012 р., проведеного спеціалістами УПФУ в Ріпкинському районі ОСОБА_1, з січня місяця 2009 року по січень місяць 2012 р., нараховано державну пенсію, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 120 968 грн. 33 коп.. При цьому, борг рахувався до 22 липня 2011 р.;

- саме різницю між сумою 134 935 грн. 08 коп. та сумою 120 968 грн. 33 коп., яка, на думку ОСОБА_1, становить 14 000 грн. (а фактично 13 966 грн. 75 коп.), останній вважає недоплатою до пенсії;

- постановою начальника Відділу ДВС Ріпкинського районного управління юстиції ОСОБА_7 від 24 грудня 2012 р. закінчено виконавче провадження (ВП № 33051015) з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-170/2009 р., виданого 11.10.2011 р. Ріпкинським районним судом Чернігівської області про зобовязання УПФУ в Ріпкинському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, з розрахунку 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 липня 2008 року, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням фактично виплачених сум, на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки рішення суду боржником виконано частково, а саме проведено перерахунок необхідної виплати, а застосувати до боржників штрафні санкції, передбачені ст.ст. 75, 89 Закону України "Про виконавче провадження" не можливо, так як рішення суду боржник виконує у звязку із незалежних від нього обставин;

- ОСОБА_1 не оскаржував постанову начальника Відділу ДВС Ріпкинського районного управління юстиції ОСОБА_7 від 24 грудня 2012 р. про закінчення виконавчого провадження (ВП № 33051015) з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-170/2009 р., виданого 11.10.2011 р. Ріпкинським районним судом Чернігівської області;

- у відповідності до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання, яких гарантується державою», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440, 9 жовтня 2014 р. ОСОБА_1 звернувся до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області, яке, в свою чергу, прийняло для обліку постанову апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2011 року про зобовязання УПФУ в Ріпкинському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, з розрахунку 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 липня 2008 року, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням фактично виплачених сум та включило до першої черги задоволених вимог, що стверджується Повідомленням про прийняття для обліку рішення, виконання якого гарантується державою;

- начальник УПФУ в Ріпкинському районі ОСОБА_8 видало довідку про здійснення нарахування на виконання рішення суду, в якій зазначено, що на виконання постанови апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2011 року про зобовязання УПФУ в Ріпкинському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, з розрахунку 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 липня 2008 року, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням фактично виплачених сум, ОСОБА_1 нараховано 120 968 грн. 33 коп., з урахуванням виплачених сум;

- ОСОБА_1 визнає ту обставину, що навесні 2017 р. він отримав 120 968 грн. 33 коп. саме на виконання вказаної постанови апеляційного суду Чернігівської області.

Щодо вимог ОСОБА_1 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про стягнення невиплаченої пенсії в розмірі 14 000 грн., то суд враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою.

Судом встановлено, що постанова апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2011 року про зобовязання УПФУ в Ріпкинському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, з розрахунку 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 липня 2008 року, виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням фактично виплачених сум виконувалась за двома різними процедурами:

- згідно Закону України "Про виконавче провадження", Відділом ДВС Ріпкинського районного управління юстиції, якому УПФУ в Ріпкинському районі направляло інформацію про нарахування ОСОБА_1 державної пенсії, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи пенсії в сумі 134 935 грн. 08 коп. та начальник якого виніс постанову від 24 грудня 2012 р. про закінчення виконавчого провадження (ВП № 33051015) з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-170/2009 р., виданого 11.10.2011 р. Ріпкинським районним судом Чернігівської області;

- згідно Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання, яких гарантується державою», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440, уповноваженими на те органами. При цьому, УПФУ в Ріпкинському районі направляло УДВС ГУЮ в Чернігівській області довідку про здійснення нарахування на виконання рішення суду про ОСОБА_1 державної пенсії, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 120 968 грн. 33 коп., які ОСОБА_1 отримав.

Враховуючи наведене, з огляду на те, що ОСОБА_1 не оскаржував нарахування йому пенсії за постановою суду в сумі 120 968 грн. 33 коп., з урахуванням того, що виконавче провадження, в якому УПФУ в Ріпкинському районі первісно нарахував пенсію, за вказаною постановою апеляційного суду Чернігівської області, в сумі 134 935 грн. 08 коп. закінчено та не підлягає виконанню, та всі відповіді органів ДВС та ПФУ стосувались саме закінченого виконавчого провадження, зважаючи на те, що спірні правовідносини виникли у звязку з виконанням судового рішення, тому несплачена (недоплачена) позивачу сума пенсії, яку пенсійний орган зобов'язаний виплатити останньому за судовим рішенням, не може вважатися майновою шкодою, або збитками в розумінні статей 22, 1166 ЦК України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті позивачці в порядку виконання постанови адміністративного суду, відтак зазначені норми права не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про стягнення невиплаченої пенсії в розмірі 14 000 грн. слід відмовити.

Щодо вимог ОСОБА_1 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про стягнення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 252 331 грн. 34 коп., то суд враховує таке.

Відповідно до п. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно ст.ст. 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрат частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пунктами 2-4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159, за яким компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім'ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

Посилання ОСОБА_1 на статтю 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на ст.ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", є безпідставним, оскільки предметом розгляду цієї справи не є сума недоотриманого підвищення до пенсії, і вищевказані норми Закону до цих правовідносин застосовуватись не можуть, оскільки судом був вирішений спір щодо виконання вказаної постанови апеляційного суду про зобов'язання УПФУ в Ріпкинському районі провести перерахунок та виплату пенсії позивачу.

Крім того, в розрахунку інфляції за період прострочки, позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 вказують суму боргу пенсії в розмірі 134 935 грн. 08 коп. і саме її кладуть в основу розрахунку, хоча судом встановлено, що ОСОБА_1 нараховано державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст.. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 120 968 грн. 33 коп., а не в сумі 134 935 грн. 08 коп..

За таких обставин, в задоволенні вимог ОСОБА_1 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про стягнення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 252 331 грн. 34 коп. слід відмовити.

Щодо вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області про стягнення невиплаченої пенсії в розмірі 14 000 грн., стягнення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 252 331 грн. 34 коп., то суд враховує таке.

Згідно п.п. 7, 8 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 р. № 28-2 об'єднані управління ПФУ відповідно до покладених на нього завдань: призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства та забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Враховуючи наведене, саме Ріпкинське об'єднане управління Пенсійного фонду України, а не Головне управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області нараховує та виплачує державну та додаткову пенсію, тобто Головне управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області жодним чином не порушила права ОСОБА_1 за спірними матеріальними правовідносинами, і не є належним відповідачем по справі, тому відсутні підстави для задоволення вказаних позовних вимог.

Щодо вимог ОСОБА_1 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України та Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області про стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн., то суд враховує таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, а саме моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

У зазначених нормах права встановлена єдина підстава цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди - правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправність заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивач в позові конкретно не вказав, чи моральна шкода пов'язана з невиплатою 14 000 грн., чи з виплатою суми пенсії в сумі 120 968 грн. 33 коп. навесні 2017 р., з огляду на те, що ОСОБА_1 не надав до справі жодного доказу на підтвердження того, що він переніс моральні страждання, які полягають в тому, що він сильно переймався беззаконням з боку відповідача, з цього приводу у нього був високий тиск та безсоння, що свідчить про недоведеність його вимог, з огляду на те, шо Головне управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області взагалі моральної шкоди ОСОБА_1 не завдавало, тому в задоволенні вимог ОСОБА_1 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України та Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області про стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн. слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 212-215, 218, 219 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 46, 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про стягнення невиплаченої пенсії в розмірі 14 000 грн., компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 252 331 грн. 34 коп. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області про стягнення невиплаченої пенсії в розмірі 14 000 грн., компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 252 331 грн. 34 коп. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги - особами, які брали участь, і були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення, або протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення - особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення.

Головуючий В.Б.Сташків