АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 632/2199/16-ц Головуючий 1 інстанції Библів С.В.
Провадження № 22ц/790/3120/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Малінської С.М.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» вернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що 15 серпня 2008 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 6 800 грн. ОСОБА_2 своїм підписом у заяві підтвердив згоду на те, що заява підписана разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку». Зобов'язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, станом на 17 жовтня 2016 року сума його заборгованості за договором від 15 серпня 2008 року складає 15 304,32 грн.

У зв'язку з цим, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 304,32 грн., а також судові витрати у розмірі 1 378 грн.

У судовому засіданні відповідач заперечував проти позову, пояснив, що кредитного договору він з ПАТ КБ «ПриватБанк» фактично не укладав, а підписану ним заяву не можна розцінювати як частину договору, оскільки вона є лише пропозицією однієї сторони укласти договір, її зміст містить лише умови майбутнього договору і виражає намір відповідача вважати себе зобов'язаним у разі прийняття банком цієї пропозиції. Умови надання банківських послуг також не можуть бути частиною кредитного договору, оскільки вони не відповідають вимогам ст.ст. 207, 638, 1054 ЦК України, зокрема відсутня умова про розмір кредиту, який надається позичальнику та кінцевий термін його повернення. Зазначав, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження ознайомлення відповідача з умовами кредитування та про його згоду з такими умовами. Таким чином вважав, що такий договір є нікчемним правочином, а тому не може створювати для нього юридичних наслідків. Крім того, відповідачем подана заява про застосування строків позовної давності.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі; вказує, що позивачем не пропущені строки позовної давності у спірних правовідносинах, оскілки відповідачу було видано платіжну картку «Універсальна» зі строком дії серпень 2012 року, а також картку «Універсальна» зі строком дії по жовтень 2017 року, картки мають спільний баланс. Крім того, відповідач ще має картку зі строком дії по липень 2018 року. 14 листопада 2016 року відповідач здійснив поповнення готівкою картки у сумі 1 000 грн., а перед цим, 21 жовтня 2016 року зазначений рахунок поповнив на суму 800 грн. шляхом переведення зі своє картки через «Приват24».

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з пропуску позивачем строків позовної давності.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Судом встановлено, що 15 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 6 800 грн.

З тексту анкети-заяви вбачається, що відповідач виявив бажання отримати платіжну кредитну картку «Універсальна». Своїм підписом ОСОБА_2 погодився з тим, що дана заява, разом з Пам'яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідач ознайомився та погодивсь з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також з «Тарифами Банку», які були йому надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Також ОСОБА_2 повідомлено, що «Умови та правила надання банківських послуг» розміщені на офіційному сайті банку та він зобов'язався виконувати вимоги «Умов та правил надання банківських послуг» та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

Крім того, в зазначеній анкеті-заяві міститься пам'ятки клієнта, в якій надано роз'яснення щодо умов ознайомлення з договором та змінами тарифів банку.

09 вересня 2008 року відповідачем також було власноруч підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів льготного періоду» за договором, в якій зазначені умови, строк та порядок погашення кредиту (а.с.18).

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання, було укладено в письмовій формі кредитний договір.

Таким чином факт укладення між сторонами кредитного договору доведений належними та допустимими доказами.

Доводи відповідача стосовно того, що він не отримував «Умови та правила надання банківських послуг» і «Тарифи Банку», анкета-заява про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг» не є договором надання банківських послуг спростовуються вищевказаними даними, які були викладені в тексті підписаної ОСОБА_2 анкети-заяви. Доводи відповідача стосовно того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не було укладено з ним договір про відкриття кредитної лінії, не ознайомлено його з правилами користування кредитною карткою та ним не отримано кредитну картку, спростовуються вищевказаними письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Також не приймаються колегією суддів посилання відповідача на строк позовної давності, оскільки в судовому засіданні представник банку пояснив, що відповідачу було видано платіжну картку «Універсальна» зі строком дії серпень 2012 року, а також картку «Універсальна» зі строком дії по жовтень 2017 року, відповідач ще має картку зі строком дії по липень 2018 року, картки мають спільний баланс. 14 листопада 2016 року відповідач здійснив поповнення готівкою картки у сумі 1 000 грн., а перед цим, 21 жовтня 2016 року зазначений рахунок поповнив на суму 800 грн. шляхом переведення зі своє картки через «Приват24».

Відповідач не заперечував, що у нього є декілька карток, однак вважає, що це немає значення, оскільки поповнення готівкою картки він не здійснював, а банк з його зарплатної картки поповнив рахунок без його відома.

Отже, підстав для застосування строків позовної давності колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст..ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування кредитом, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по любому із грошових зобов'язань, які передбачені договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Матеріали справи свідчать, що станом на 17 жовтня 2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 15 304,32 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5117,70 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 3800,41 грн., заборгованість за пенею 4519,34 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 900,00 грн., а також штрафи 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 716,87 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.7-15).

Відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується в один рік, який суд може застосувати лише за заявою сторони у спорі.

Відповідач наполягав на застосуванні строків позовної давності.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому колегія суддів вбачає у вимогах про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені подвійну цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15.

За таких обставин, правові підстави для стягнення заборгованості за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 900,00 грн., а також штрафів 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 716,87 грн. - штраф (процентна складова) штрафу, на загальну суму 1 866,87 грн., відсутні, а тому у задоволенні позову в зазначеній частині необхідно відмовити.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитом підлягають задоволенню частково.

Враховуючи вимоги ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, оплачений при подачі позовної заяви в сумі 1 378 грн., та при подачі апеляційної скарги в сумі 1515,80 грн., а всього 2 893,80 грн..

На підставі наведеного та керуючись п.2 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 лютого 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 15 серпня 2008 року у сумі 13 437 грн. 45 коп. (тринадцять тисяч чотириста тридцять сім гривень), з яких: 5 117,70 грн. - тіло кредиту, 3 800,41 грн. - відсотки за користування кредитом; 4 519,34 грн. - пеня за прострочене зобов'язання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 893 грн. 80 коп. (дві тисячі вісімсот дев'яносто три гривні).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді