Справа № 2-1261/11
Провадження 6/175/299/17
У Х В А Л А

17 листопада 2017 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

за участю секретаря Рись Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське заяву Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №2-1261/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, Філії Товариства з обмеженою відповідальністю Українське Фінансове Агентство Верусу Дніпропетровському районі м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, Філії Товариства з обмеженою відповідальністю Українське Фінансове Агентство Верусу Дніпропетровському районі м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2010 року по вищевказаній цивільній справі було накладено арешт в межах заявлених позовних вимог у розмірі 23111,19 грн. на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію, здійснювати відчуження за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк».

26 вересня 2017 року Сихівський відділ державної виконавчої служби м. Львів звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій просив скасувати ухвалу №2-1261/11 від 19 квітня 2017 року Дніпропетровського районного суду та постановити ухвалу якою скасувати арешт накладений на транспортний засіб «ЗАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1, відповідно до ухвали №2-4541 від 05 жовтня 2010 року видану Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про накладення арешту в межах заявлених позовних вимог у розмірі 23111,19 грн. на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію, здійснювати відчуження за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк».

Сторони в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Ознайомившись з матеріалами справи суд вважає, що заява про скасування заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, Філії Товариства з обмеженою відповідальністю Українське Фінансове Агентство Верусу Дніпропетровському районі м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості, задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 221463-CRED від 11.04.2008 року у розмірі 18614,19 грн., заборгованість за кредитним договором № SAMDN7637 від 22.12.2008 року у розмірі 1140,00 грн., заборгованість за кредитним договором № SAMDN1247 від 26.12.2007 року у розмірі 2757,00 грн., витрати за надання юридичних послуг та витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права в розмірі 500,00 грн., а всього 23011,19 грн.; стягнуто з філії ТОВ Українське Фінансове Агентство Верусу Дніпропетровському районі м. Дніпропетровська, ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» солідарно 600 грн. заборгованість за договором поруки №154 від 12.02.2009 року; стягнуто з ОСОБА_1, на користь держави судовий збір у розмірі 231,11 грн. та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення у розмірі 120 грн.; в решті позову відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Зі змісту заяви вбачається, що підставою для звернення до суду з даною заявою є те, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2010 року в якості забезпечення позову, накладено арешт в межах заявлених позовних вимог у розмірі 23111,19 грн. на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію, здійснювати відчуження.

Натомість суд зауважує, що заява про скасування заходів забезпечення позову розглядається судом в порядку, передбаченому ст. 154 ЦПК України, відповідно до вимог якої, із заявою про скасування заходів забезпечення позову має право звернутися сторона по справі або особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову.

Крім того, згідно з положеннями п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 №5, із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК України). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються (пункт 8 частини першої статті 214 ЦПК України).

За змістом ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Згідно ухвали суду про забезпечення позову від 05 жовтня 2010 року, вбачається, що за клопотанням ПАТ КБ «ПриватБанк» був накладений арешт в межах заявлених позовних вимог у розмірі 23111,19 грн. на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію, здійснювати відчуження.

Отже, Сихівський відділ державної виконавчої служби м. Львів не є стороною по справі, в рамках розгляду якої, в порядку забезпечення позову накладено арешт на майно.

За наведених обставин, заява Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів не може бути розглянута в порядку ст. 154 ЦПК України, якою регламентовано порядок скасування заходів забезпечення позову, а має розглядатися в порядку позовного провадження про звільнення майна з-під арешту, тому у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 154 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №2-1261/11 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, Філії Товариства з обмеженою відповідальністю Українське Фінансове Агентство Верусу Дніпропетровському районі м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : Озерянська Ж.М.