Справа № 350/1296/17
Номер провадження 2/350/695/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі : головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

У своїй позовній заяві позивачка просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість в сумі 46304 гривні 31 копійка, що складається з: 39853 гривні 66 копійок - заборгованість по процентах за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ за період з 21 жовтня 2016 року по 04 вересня 2017 року та 6450 гривень 65 копійок - три проценти річних., та судові витрати по справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка 21 жовтня 2015 року позичила відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, які він зобов'язався повернути до 31 грудня 2015 року. Одержання відповідачем вказаної суми грошей підтверджується його власноручною розпискою. У встановлений договором строк відповідач грошові кошти не повернув, тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 125750 гривень і рішенням Рожнятівського районного суду від 03 березня 2016 її позов задоволено в повному обсязі. Оскільки предметом розгляду вказаної справи було стягнення безпосередньо лише суми позики, то з відповідача слід стягнути кошти за користування чужими грошима, оскільки зобов'язання ним не виконані по даний час. Сума процентів за користування чужими грошовими коштами за період з 21 жовтня 2015 (день укладення договору позики) по 04 вересня 2017 року (дань підготовки позову) на рівні облікової ставки НБУ становить 1551 долари США 33 центи, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 04 вересня 2017 року в гривневому еквіваленті становить 39853 гривні 66 копійок. У зв'язку з тим, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, вважає, що з нього слід стягнути 3%річних за період з 01 січня 2016 року по 04 вересня 2017 року, що становить 6450 гривень 65 копійок.

У судове засідання представник позивачки не прибув, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов у вказаному розмірі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково, вважає, що до стягнення з відповідача підлягають лише 3 проценти річних за порушення умов грошового зобов'язання у сумі 6480,65 гривень. В задоволенні решти позовних вимог просив відмовити за їх безпідставністю.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З копії рішення Рожнятівського районного суду від 03 березня 2016 року (4-6) вбачається, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено, стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 125750 гривень та 1200 гривень судових витрат по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З вищевказаного рішення Рожнятівського районного суду від 03 березня 2016 року встановлено, що 21 жовтня 2015 року позивачка ОСОБА_1 позичила відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, які він зобов'язався повернути до 31 грудня 2015 року. Відповідач у встановлений строк борг не повернув, у зв'язку з цим сума боргу у гривневому еквіваленті стягнута з нього рішенням суду.

Пунктом 17 постанови Пеленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

З пояснень представників сторін наданих в попередніх судових засідань встановлено, що рішення суду на даний час не виконано, відповідач боргу позивачці не повернув, тобто його зобов'язання за договором позики наданий час не виконані.

Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами , а відповідно до ч. 2 цієї ж норми розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Суд погоджується з наведеним у позовній заяві розрахунком (а.с. 2,3) та вважає, що з відповідача слід стягнути проценти за користування чужими грошовими коштами за період з 21 жовтня 2015 року по 04 вересня 2017 року на рівні облікової ставки НБУ в розмірі 1551 долар США 33 центи, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 04 вересня 2017 року в гривневому еквіваленті становить 39853 гривні 66 копійок.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання , а згідно ч. 2 цієї ж норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Представники сторін у судовому засіданні погодили суму трьох процентів річних, які слід стягнути з відповідача за невиконання грошового зобов'язання. За таких обставин, з урахуванням розрахунку наданого у позовній заяві суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути три проценти річних за порушення виконання грошового зобов'язання за 611 днів у розмірі 6450 гривень 65 копійок.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в відповідача наявний борг перед позивачкою в сумі 46304 гривені 31 копійка, що складається з: 39853 гривні 66 копійок - заборгованість по процентах за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ за період з 21 жовтня 2016 року по 04 вересня 2017 року та 6450 гривень 65 копійок - три проценти річних, який підлягає стягненню судовим рішенням.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем документально підтверджено понесені витрати у виді судового збору в розмірі 640 гривень, що підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 209, 212, 214-215, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, заборгованість в сумі 46304 гривені 31 копійка,що складається з: 39853 гривні 66 копійок - заборгованість по процентах за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ за період з 21 жовтня 2016 року по 04 вересня 2017 року та 6450 гривень 65 копійок - три проценти річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 гривень судових витрат по справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу отримання його копії.

Суддя: