__________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/9463/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.,

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 міської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Третя Одеська державна нотаріальна контора

про встановлення факту постійного проживання,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2017 року до Київського районного суду міста ОСОБА_2 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Третя Одеська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання, в якій позивачка просить суд встановити факт постійного проживання її - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартирі АДРЕСА_1, з 2012 року по теперішній час.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилається на те, що з 22.08.2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, вони разом проживали у належній йому квартирі, за адресою: АДРЕСА_2.

Позивачка вказує, що 01.03.2016року її чоловік - ОСОБА_3 помер, та після його смерті залишилась спадщина у вигляді двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, яка належала йому підставі свідоцтва про право власності від 14.12.2004 року, запис у реєстровій книзі за №19-19964.

Після його смерті, як зазначає позивачка, вона залишилась проживати у вказаній квартирі, та вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті чоловіка - ОСОБА_3, померлого 22.08.2012року, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України.

07 березня 2017року ОСОБА_1 звернулася до Третьої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті чоловіка - ОСОБА_3, померлого 22.08.2012року.

Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.03.2017 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона не була зареєстрована з померлим за однією адресою, нею пропущено строк для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України.

Позивачка вказує, що за місцем своєї реєстрації АДРЕСА_4, вона не проживає з 2012 року, оскільки переїхала на постійне проживання в квартиру за адресою: АДРЕСА_2, до свого чоловіка - ОСОБА_3

У вказаній квартирі, як зазначає позивачка, вона організувала певний порядок побуту, здійснює утримання квартири та оплачує всі комунальні послуги.

Крім того, позивачка стверджує, що починаючи з жовтня 2014року, у вказаній квартирі проживає її донька - ОСОБА_4, 15.06.1994р.н., разом зі своїм сином - ОСОБА_5, 18.08.2014р.н.

Також позивачка вказує, що встановлення факту постійного проживання має для неї юридичне значення, оскільки від цього факту залежить виникнення у неї прав та обов'язків як законного власника і користувача квартири після смерті чоловіка, в тому числі право на укладання договору на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

При цьому, позивачка вважає, що відсутність реєстрації за адресою її постійного місця проживання не впливає на обсяг її прав та обов'язків, та не є підставою для їх обмеження.

Викладені обставини зумовили звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом.

У судовому засіданні 23.11.2017року позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 23.11.2017року представник відповідача - ОСОБА_2 міської ради письмових заперечень на позовну заяву не надав, однак проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи - Третьої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори у судове засідання 23.11.2017 року не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надіслав суду лист від 31.10.2017р. за вих. №7375/01-16, зі змісту якого вбачається, що Третя Одеська державна нотаріальна контора просить слухати справу за її відсутності, а розгляд справи залишає на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У звязку з чим, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності представника третьої особи - Третьої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, який про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, показання свідка, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Управлінням житлово-комунального господарства ОСОБА_2 міської ради 14 грудня 2004 року на підставі розпорядження від 14 грудня 2004 року №188332, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №19-19964, належала квартира за адресою: АДРЕСА_5, загальною площею 44,8 кв.м. (а.с.15).

Зазначене свідоцтво було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 10.02.2005року номер запису: 329 в книзі: 559пр-152, реєстраційний номер: 9846166 (а.с. 16).

22 серпня 2012 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія І-ЖД №174263, виданого 22 серпня 2012року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі ОСОБА_2 міського управління юстиції, актовий запис №1018 (а.с. 14).

01 березня 2016 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія І-ЖД №444610, виданого 09 березня 2016року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_2 міського управління юстиції, актовий запис №2606 (а.с. 8).

Зі змісту витребуваної судом копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3, померлого 01 березня 2016року, вбачається, що з заявою про прийняття спадщини 07 березня 2017року звернулася лише дружина померлого - позивачка ОСОБА_1.

Однак, постановою державного нотаріуса Третьої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 07 березня 2017року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під № 174, розташованої в місті Одесі, проспект Жукова маршала, в будинку під № 17, після смерті ОСОБА_3, померлого «01» березня 2016 року, оскільки ОСОБА_1 було пропущено строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України, так як вона не була зареєстрована з померлим за однією адресою.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Таким чином, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 01 березня 2016 року, який звернувся із заявою про прийняття спадщини, є його дружина - ОСОБА_1.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а її чоловік - ОСОБА_3, померлий 01 березня 2016 року, мешкав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, з 02.07.1984року по день смерті 01.03.2016року.

За твердженням позивачки, не спростованого під час розгляду справи, з 2012року вона переїхала на постійне проживання у належну її чоловікові - ОСОБА_3 квартиру, за адресою: АДРЕСА_2.

Крім того, після смерті чоловіка, ОСОБА_1 продовжувала сплачувати всі платежі, повязані з утриманням квартири, за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується копіями квитанцій, які наявні у матеріалах справи.

Також з матеріалів справи вбачається, що похованням ОСОБА_3, померлого 01 березня 2016року, займалася його дружина - ОСОБА_1, що підтверджується копіями договорів замовлень на організацію проведення поховання, копією довідки на одержання та підпоховання праху (а.с. 9-13).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що з жовтня 2014 року у вказаній квартирі проживає онук позивачки - ОСОБА_5, 18.08.2014р.н., що підтверджується копією історії розвитку дитини (а.с. 27).

У судовому засіданні 23.11.2017року свідок ОСОБА_7, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, повідомила суду, що позивачка - ОСОБА_1, з 2012року проживала разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_3, у квартирі, за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При викладених обставинах у суду не виникає сумнівів в тому, що позивачка ОСОБА_1 з 22 серпня 2012року, тобто з моменту державної реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, по день його смерті - 01 березня 2016 року проживала у квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є обґрунтованими та задовольняються судом.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в частині вимог про встановлення факту проживання у квартирі саме по теперішній час, оскільки позивачкою, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не доведено та не надано суду жодних доказів, які б підтверджували факт її проживання у квартирі на даний час.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

При вищевикладених обставинах та керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 88, 213-215, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Третя Одеська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, 16.06.1975року народження, паспорт серії КК 008070, виданий Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 08.04.1998року, ІПН НОМЕР_1, у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6, з 22 серпня 2012 року по 01 березня 2016 року, тобто по день смерті ОСОБА_3.

У задоволенні решти позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Калініченко Л. В.