Справа № 314/7433/16-ц Провадження № 2/314/217/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2017 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Галянчук Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

секретар судового засідання Рясна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації, про визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною та усунення перешкод, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: служба у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини із матірю,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини (а.с. 2-6). На обґрунтування своїх вимог зазначив, що 11 лютого 2011 року він уклав з відповідачем шлюб, який був зареєстрований Матвіївською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 01. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 10 жовтня 2016 року сторони припинили сімейні відносини, відповідач ОСОБА_3 разом з дитиною переїхала до своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1. З цього часу сторони проживають окремо, відповідач перешкоджає йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. У звязку з чим, посилаючись на свої доводи, позивач просив визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з її батьком ОСОБА_1.

У лютому та у березні 2017 року ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 31 ЦПК України уточнив позовні вимоги (а.с. 81-85, 118-121), змінивши предмет позову, а саме, прийшовши до висновку, що дитині потрібне спілкування з мамою і її проживання спільно з матірю відповідатиме її інтересам, просив суд визначити порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, запропонувавши визначити способи його участі у вихованні дитини, зокрема:

- особисте спілкування кожного тижня з 16 години 00 хвилин пятниці до 08 години 00 хвилин понеділка з правом ночівлі за його місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2;

- особисте спілкування на час навчання (сесії) ОСОБА_3 з правом ночівлі за його місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2;

- спільний відпочинок, а саме половину осінніх, зимових, весінніх та літніх канікул дитина проводить з батьком;

- у період хвороби безперешкодне відвідування дитини за місцем фактичного її перебування;

- побачення у період з 09 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин у святкові дні, а також у день народження дитини - 23 вересня та день народження батька - 08 серпня, за його місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2;

- необмежене спілкування батька з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування батька та дитини.

Крім того, позивач просить надати йому право у день побачення з дочкою забирати її з дому/школи/дитячого садочка особисто, а також зобовязати відповідача ОСОБА_3 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою та за день до дня зустрічі з донькою надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Не погоджуючись з первісними вимогами ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини із матірю, у якому, посилаючись на свої доводи, просить визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з її матірю ОСОБА_3 (а.с. 87-89).

Ухвалою суду від 14 лютого 2017 року вказані позови обєднані в одне провадження (а.с. 92-93).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник первісний позов підтримали, просили задовольнити його у повному обсязі з підстав, що в ньому зазначені, пояснивши, що з жовтня 2016 року позивач позбавлений можливості спілкуватися з дочкою, оскільки відповідач ОСОБА_3 всіляко перешкоджає їх зустрічам, провокує на конфлікти. Щодо зустрічного позову, позивач та його представник заперечували проти його задоволення, посилаючись на відсутність спору, оскільки дитина наразі проживає з матірю і вказаний факт батьком не оспорюється. У звязку з чим, просили відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник первісний позов визнали частково, пояснивши, що відповідач не заперечує проти участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, однак не погоджується із запропонованими позивачем способами, зазначивши, що погоджуватиметься лише на ті способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, які запропоновані органом опіки та піклування у відповідному висновку. Щодо зустрічного позову, відповідач та її представник наполягали на його задоволенні у повному обсязі, зазначивши, що наразі питання щодо місця проживання дитини не вирішене, отже між сторонами існує не вирішений спір.

Представник третьої особи - Вільнянської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, у судовому засіданні пояснила, що питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, розглядалось на комісії з питань захисту прав дитини Вільнянської райдержадміністрації Запорізької області. Рішенням № 4 від 22 грудня 2016 року з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особистої прихильності дитини до кожного з них, віку дитини, стану її здоровя та інших обставин, які мають значення, комісія вважала за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_3, у звязку з чим Вільнянською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування, був підготовлений відповідний висновок. Також комісією розглянуто питання щодо участі батька у вихованні дитини. Зокрема, рішенням № 5 від 23 лютого 2017 року з урахуванням віку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, її психологічного стану, задля забезпечення безпеки життя та здоровя малолітньої дитини, комісією рекомендовано батькам ОСОБА_7 та ОСОБА_3 сприяти поступовому налагодженню комфортного для дитини спілкування ОСОБА_6 з батьком шляхом короткочасних прогулянок дитини з батьком в присутності матері, відвідувань дитини батьком за місцем проживання дитини в зручний для ОСОБА_1 час за попередньою домовленістю з ОСОБА_3, а також за допомогою безперешкодного телефонного спілкування батька за дитиною. Комісією рекомендовано встановити графік спілкування ОСОБА_1 з малолітньою дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щосуботи з 09 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин за місцем проживання батька, враховуючи стан здоровя дитини, про що був підготовлений відповідний висновок. У судовому засіданні представник третьої особи підтримала надані органом опіки та піклування висновки, просила врахувати їх при вирішенні спору.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, кожен окремо, пояснили, що з моменту шлюбу їх син позивач у справі ОСОБА_1 проживав з відповідачем ОСОБА_3 окремо, але по сусідству з ними за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Матвіївка, вул. Гагаріна, буд. 144-А. З жовтня 2016 року сторони спільно не проживають, відповідач забрала дитину та виїхала до своїх батьків у с. Солоне Вільяннського району Запорізької області. З цього часу ОСОБА_3 та її батьки перешкоджають їх сину ОСОБА_7 та їм спілкуватися з малолітньою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, не пускають в будинок, не дозволяють брати дитину додому в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області, пояснюючи це тим, що без рішення суду батько не матиме можливості бачити дитину.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у судовому засіданні, кожен окремо, пояснили, що проживають по сусідству з позивачем ОСОБА_1 в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області. З моменту шлюбу позивач у справі ОСОБА_1 проживав з відповідачем ОСОБА_3 окремо, але по сусідству з батьками. Сторони виховували спільну дочку ОСОБА_12. Батько добре ставився до дитини, часто з нею гуляв. З жовтня 2016 року сторони спільно не проживають, відповідач забрала дитину та виїхала до своїх батьків.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона працює вчителем у КЗ «Матвіївська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» ЗОР. Дошкільне відділення вказаного навчального закладу відвідувала малолітня ОСОБА_6. Дитина завжди приходила у садочок чиста й охайна, батьки проявляли інтерес до успіхів доньки, приймали участь заходах і святах, які проводилися в групі, відвідували батьківські збори. Жодного негативного відгуку про батьків вона сказати не може.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 11 лютого 2011 року Матвіївською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 01, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 090368 (а.с. 9).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 177543, виданого 03 жовтня 2011 року Матвіївською сільською радою Вільнянського району Запорізької області (а.с. 10).

Як встановлено судом та визнано сторонами з жовтня 2016 року сторони припинили шлюбні відносини, наразі проживають окремо, рішенням Вільннського районного суду Запорізької області від 11 січня 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Дитина проживає з матірю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 49). Відповідач ОСОБА_3 характеризується позитивно (а.с. 45). Як пояснила у судовому засіданні відповідач, для дитини створені всі належні умови для проживання, надавши акт обстеження матеріально-побутових умов сімї (а.с. 31).

Батько дитини позивач у справі ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20). Має позитивну характеристику за місцем проживання та за місцем роботи (а.с. 17, 109).

21 жовтня 2016 року було складено акт обстеження житлово-побутових умов будинку позивача, з якого вбачається, що санітарно-гігієнічні умови в будинку відповідають нормі, будинок електрифікований, газифікований, у ньому наявне сантехнічне обладнання, укомплектований меблями (а.с. 21).

З пояснень сторін, свідків у судовому засіданні, а також з наданих ними письмових доказів встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки, відповідач перешкоджала батьку у спілкуванні з дитиною, в результаті яких виник спір з приводу визначення порядку спілкування та прийняття участі у вихованні дитини позивачем ОСОБА_1 (а.с. 44, 50-52, 104-105, 141-143, 145-147).

Так, за змістом до ст.ст. 141, 150 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Зазначеному обовязку батьків відповідає відповідне право дитини, закріплене у ст.ст. 8,19 Закону України «Про охорону дитинства».

Згідно з ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його приживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи.

Згідно зі ст. 153 Сімейного кодексу України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право на безперешкодне спілкуватися з нею, якщо таке право не обмежено законом або судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (ст. 52), Конвенції про права дитини (ст.ст. 8, 12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства».

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (Заява № 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (№ 2) від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоровю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

Положення щодо максимально можливого урахування інтересів дитини, а також неможливості здійснювати батьківські права всупереч інтересам дитини при регулюванні сімейних відносин закріплені також у ст.ст. 7, 155 Сімейного кодексу України.

Отже, при ухваленні рішення суд приймає до уваги тільки інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Частинами 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, обовязковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Питання щодо участі батька у вихованні дитини було предметом розгляду на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини Вільнянської районної державної адміністрації. Відповідно до рішення Комісії № 5 від 23 лютого 2017 року та складеного висновку про участь ОСОБА_1 у вихованні дитини, з урахуванням віку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, її психологічного стану, задля забезпечення безпеки життя та здоровя малолітньої дитини, рекомендовано батькам ОСОБА_7 та ОСОБА_3 сприяти поступовому налагодженню комфортного для дитини спілкування ОСОБА_6 з батьком шляхом короткочасних прогулянок дитини з батьком в присутності матері, відвідувань дитини батьком за місцем проживання дитини в зручний для ОСОБА_1 час за попередньою домовленістю з ОСОБА_3, а також за допомогою безперешкодного телефонного спілкування батька за дитиною. Рекомендовано встановити графік спілкування ОСОБА_1 з малолітньою дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, щосуботи з 09 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин за місцем проживання батька, враховуючи стан здоровя дитини (а.с. 110-114).

При вирішенні спору суд також враховує психологічний висновок за результатами обстеження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, наданого завідуючою кафедрою психології ЗНУ кандидатом психологічних наук ОСОБА_14, згідно з яким процес взаємодії між батьком та матірю, особливо в ситуації конфлікту, повинен бути погоджений заздалегідь, аби дитина не приймала участі і не бачила сварок та конфліктів між батьками; весь процес взаємодії між ними має бути погоджений на користь дитини, з урахуванням її побажань та емоційної прихильності, без задоволення власних амбіцій. З психологічної точки зору для благополучного формування особистості дитини в стані розлучення батьків дитина повинна відчувати та розуміти, що її люблять обоє батьків, вона їм обом необхідна, незважаючи на те, що проживає тільки з одним з них. В даному випадку ОСОБА_6 проживає з матірю і повинна зустрічатися з батьком. процесу зустрічей повинен проходити у позитивно-сприятливій обстановці для дитини (жоден з батьків не повинен налаштовувати дитину проти іншого, оскільки мають усвідомлювати, що цим спричиняють шкоду тільки дитині та її психологічному благополуччю). Час спілкування має бути розподілений таким чином, аби дитина почувала себе комфортно і при цьому не утискалися її інтереси. Вихідні та частину канікул ОСОБА_6 цілком може проводити у батька. При цьому важливим моментом є підготовка дитини до того, що вона залишиться ночувати у батька. Готувати дитину повинні як матір, так і батько, а ОСОБА_6 має бачити та відчувати доброзичливість у цих діях (а.с. 32, 148-150).

З урахуванням встановлених судом обставин, враховуючи висновок органу опіки та піклування, а також варіанти можливого спілкування батька з дитиною, запропоновані сторонами, керуючись принципами справедливості, неупередженості з метою захисту прав дитини, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, та в інтересах дитини, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з балансу інтересів дитини та її батьків, суд вважає за необхідне визначити такі способи участі батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1:

- особисте спілкування щосуботи з 09 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин за місцем проживання батька, з урахуванням стану здоровя дитини;

- побачення у період з 10 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин у святкові дні, а також у день народження дитини - 23 вересня та день народження батька - 08 серпня, в громадських місцях, за місцем проживання дитини або місцем проживання батька, відповідно до попередньої домовленості з матірю дитини ОСОБА_3;

- короткочасні прогулянки дитини з батьком в громадських місцях з правом забирати доньку з дому, дитячого садочка чи школи особисто батьком, відповідно до попередньої домовленості з матірю дитини ОСОБА_3;

- безперешкодне відвідування дитини батьком за місцем проживання дитини у зручний для ОСОБА_1 час за попередньою домовленістю з матірю дитини ОСОБА_3;

- відвідування батьком дитини у період хвороби за місцем її фактичного перебування;

- необмежене спілкування батька з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування батька та дитини.

При цьому суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо зобовязання ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_7 у спілкуванні з донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також за день до дня зустрічі дитини з батьком повідомляти ОСОБА_1 про фактичне місце перебування дитини у день побачення.

Щодо позовних вимог про можливість спілкування з донькою з правом ночівлі за місцем проживання позивача, спільного відпочинку батька з донькою протягом половини осінніх, зимових, весінніх та літніх канікул, з урахуванням віку дитини, її психологічного стану, задля забезпечення безпеки життя та здоровя малолітньої дитини, у цій частині заявлених позовних вимог слід відмовити.

Із урахуванням віку малолітньої дитини,її статі та стану здоровя, характеристик сторін, виходячи з балансу інтересів дитини та її батька, суд дійшов висновку, що встановлення такого способу участі батька у вихованні дитини на даному етапі буде максимально відповідати інтересам малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У разі зміни обставин, повязаних із віком дитини, при наявності спору між батьками, позивач не позбавлений можливості, згідно з вимогами ст. 158 Сімейного кодексу України, звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або на підставі ст. 159 Сімейного кодексу України знову звернутись до суду про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини із матірю, суд вважає відмовити у повному обсязі з таких підстав.

Частиною 1 статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 статті 10, статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Таким чином, для захисту охоронюваного законом права особа має підтвердити належними та допустимими доказами факт порушення свого права.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Разом з тим, у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 не надано доказів, які б свідчили, що вона та батько дитини - відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Так, як в уточненому первісному позові, так і під час судового розгляду цивільної справи, ОСОБА_1 не заперечував проти факту проживання малолітньої дочки ОСОБА_12 з її матірю ОСОБА_3, первісні вимоги щодо встановлення місця проживання дитини з батьком ним були змінені на вимоги щодо визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, яка проживає з матірю, та усунення перешкод.

За таких обставин, за відсутності між сторонами спору щодо місця проживання дитини, відсутні обставини для його вирішення судом у порядку, передбаченому ст. 161 Сімейного кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації, про визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною та усунення перешкод задовольнити частково.

Визначити такі способи участі батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1:

- особисте спілкування щосуботи з 09 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин за місцем проживання батька, з урахуванням стану здоровя дитини;

- побачення у період з 10 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин у святкові дні, а також у день народження дитини - 23 вересня та день народження батька - 08 серпня, в громадських місцях, за місцем проживання дитини або місцем проживання батька, відповідно до попередньої домовленості з матірю дитини ОСОБА_3;

- короткочасні прогулянки дитини з батьком в громадських місцях з правом забирати доньку з дому, дитячого садочка чи школи особисто батьком, відповідно до попередньої домовленості з матірю дитини ОСОБА_3;

- безперешкодне відвідування дитини батьком за місцем проживання дитини у зручний для ОСОБА_1 час за попередньою домовленістю з матірю дитини ОСОБА_3;

- відвідування батьком дитини у період хвороби за місцем її фактичного перебування;

- необмежене спілкування батька з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування батька та дитини.

Зобовязати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_7 у спілкуванні з донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також за день до дня зустрічі дитини з батьком повідомляти ОСОБА_1 про фактичне місце перебування дитини у день побачення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: служба у справах дітей Вільнянської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини із матірю відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.М. Галянчук

16.05.2017

16.05.2017