АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-2667 Головуючий у1-й інстанції - Фаркош Ю.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Печерського районного суду міста Києва від 6 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторія Юріївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 6 жовтня 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ "Дельта Банк", третя особа - приватний нотаріус Ярощук В.Ю., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнав таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №858 від 18 червня 2014 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за адресою: АДРЕСА_1, вчинений приватним нотаріусом Ярощук В.Ю.

Судом вирішено питання розподілу судових витрат між сторонами.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ "Дельта Банк" через свого представника, ОСОБА_6, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.123-128).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представника відповідача, ОСОБА_6, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити, представника позивача, ОСОБА_7, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

21 лютого 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 0, відповідно до якого позичальник отримала 80 000 доларів США строком до 21 лютого 2018 року зі сплатою 13,90% річних за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21 лютого 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 9 вересня 2004 року. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васьківською В.С.

8 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу вимоги за кредитами, відповідно до якого продавець погодився передати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець погоджується придбати права за кредитами та прийняти їх та сплатити ціну купівлі.

18 червня 2014 року приватним нотаріусом Ярощук В.Ю. було вчинено виконавчий напис за №858 по стягненню Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" 1 638 096 грн. 08 коп. з ОСОБА_4 як заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21.02.2008 р. шляхом звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року у позові ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність відмовлено. При цьому судом встановлено, що банком не надано належних доказів наявності заборгованості відповідача за кредитним договором а також доказів отримання прав вимоги за Договором іпотеки.

За встановлених обставин, виходячи з того, що відповідачем та третьою особою не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження додержання вимог законодавства при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону унаслідок неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильної оцінки наданих сторонами доказів.

Районний суд помилково вважав, що зазначення у рішенні Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року у позові ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність про ненадання доказів наявності заборгованості за кредитним договором та доказів отримання прав вимоги є тотожним встановленню судом факту відсутності заборгованості та відсутності права вимоги.

Згідно з роз'ясненнями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" розглядаючи і вирішуючи цивільні справи на засадах змагальності та диспозитивності, суди відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК повинні роз'яснювати особам, які беруть у ній участь, їх права та обов'язки, попереджувати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень процесуального законодавства обов'язок визначення фактів, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню, покладається на суд (п.3 ч.6 ст. 130 ЦПК).

За правилом ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Водночас, у матеріалах справи відсутні об'єктивні дані, які б підтверджували виконання районним судом цих обов'язків, передбачених ЦПК України.

За таких обставин, апеляційним судом у порядку, визначеному ч.2 ст. 303 ЦПК України, досліджено у якості нових доказів: нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» у якості продавця та ПАТ «Дельта Банк» у якості покупця; додаток 1 до цього договору (витяг) - перелік прав вимоги за кредитами; акт приймання-передачі прав вимоги за кредитами від 19 грудня 2011; відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відомості указаних письмових доказів свідчать про те, що ПАТ «Дельта Банк» має право вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором та договором іпотеки.

Крім того, з наявних у справі письмових доказів убачається, що на час вчинення оспорюваного виконавчого напису між сторонами не існувало судового спору щодо заборгованості за кредитним договором.

Справа, у якій ухвалене рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року у позові ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, відкрита за позовом, поданим Банком у січні 2015 року, тобто через півроку після вчинення виконавчого напису (а.с.37).

Пункт 1-1, на недотримання вимог якого нотаріусом посилається позивач, внесений до "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" (далі - Перелік) постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, тобто після вчинення оспорюваного виконавчого напису, і не має зворотної дії в часі.

Посилання позивача на те, що для підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу повинні бути надані первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), є безпідставними, оскільки суперечать положенням глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок) та Переліку.

Відповідно до змісту оспорюваного виконавчого напису строк, за який провадиться стягнення, - 19 грудня 2011 року по 23 квітня 2014 року, що відповідає вимогам ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та п. 3 глави 16 Порядку.

З огляду на викладене, правові підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відсутні, що, ураховуючи положення ст. 309 ЦПК України, дає суду апеляційної інстанції підстави для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 6 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома