Справа № 323/2683/17
Провадження № 2/323/899/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючої судді - Гуцал О.П.,

при секретарі - Лукіній А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

04.10.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 05.11.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір б/н, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з порушенням зобовязань за договором відповідач станом на 31.08.2017 року має заборгованість у розмірі 73781,34 грн., яку позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає, просить зробити перерахунок суми заборгованості.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, як це передбачено ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

За визначенням ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення виконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом частини першої статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 05.11.2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає договір про надання банківських послуг. На підставі зазначеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

За користування кредитом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів в році (п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг).

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших умов обслуговування рахунків, за умови інформування позичальника, в тому числі шляхом надання виписки по картковому рахунку згідно п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг.

У випадку незгоди позичальника зі зміною Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити всю заборгованість перед банком (п.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг).

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг передбачений обовязок позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

У разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку позичальник зобовязався повернути кредит, оплатити винагороду банку (п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг).

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

В пункті 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг вказано, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

Із розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви вбачається, що сума заборгованості за наданим кредитом перестала збільшуватися із 30.04.2014 року та становить 1999,72 грн. (889,39 поточної заборгованості за кредитом та 1110,33 грн. простроченої заборгованості за кредитом).

Із даною сумою заборгованості за тілом кредиту суд погоджується, оскільки вона підтверджена розрахунком.

Станом на 30.04.2014 року позивачем була нарахована сума відсотків у розмірі 899,17 грн.

01.09.2014 року відсоткова ставка була збільшена до 34,80% річних (0,096% на день), а 01.04.2015 року до 43,20% річних (0,12% на день).

Таким чином, розмір процентів за період з 01.05.2014 року по 31.08.2014 року складає 204,15 грн. (1999,72 грн./100*0,083% на день*123 дні=204,15 грн.).

Розмір процентів за період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року складає 406,98 грн. (1999,72 грн./100*0,096% на день*212 дні=406,98 грн.).

Розмір процентів за період з 01.04.2015 року по 31.08.2017 року складає 2109,30 (1999,72 грн./100*0,12% на день*879 дні=2109,30 грн.).

Отже, загальна заборгованість відповідача за процентами станом на 31.08.2017 року складає 3619,60 грн. (899,17 грн.+204,15 грн.+406,98 грн.+2109,30 грн.).

Таким чином, нарахована позивачем сума заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 62892,03 грн. є необґрунтованою та такою, що не підтверджена проведеним судом розрахунком.

Щодо нарахованої заборгованості за комісією в розмірі 4900,00 грн. та штрафів у розмірі 500,00 грн. та 3489,59 грн. суд погоджується, оскільки їх нарахування передбачене Умовами та правилами надання банківських послуг.

У звязку із зазначеним, судом встановлено, що відповідач станом на 31.08.2017 року має заборгованість у розмірі 14508,91 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 1999,72 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 3619,60 грн., заборгованості за комісією - 4900,00 грн., фіксованої частини штрафу 500,00 грн., процентної складової штрафу 3489,59 грн.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.509, 526, 610, 611, 626, 629, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст.10, 60, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 (колишня К. Лібкнехта), 35, кв. 1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (МФО 305299, , р/р №3111) заборгованість за кредитним договором від 05.11.2011 року в розмірі 14508,91 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 1999,72 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 3619,60 грн., заборгованості за комісією - 4900,00 грн., фіксованої частини штрафу 500,00 грн., процентної складової штрафу 3489,59 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» витрати на судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.П. Гуцал