Справа № 446/415/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017 року м. Камянка-Бузька

Камянка-Бузький районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді Котормуса Т.І.;

за участі секретаря судового засідання Карпа Г.М.;

позивачки ОСОБА_1;

представників позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_3;

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_6 та ОСОБА_5, за участі третьої особи приватного нотаріуса Камянка-Бузького РНО ОСОБА_7 про визнання недійсним договору дарування незавершеного будівництва,

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_6 та ОСОБА_5, за участі третьої особи приватного нотаріуса Камянка-Бузького РНО ОСОБА_7, в якій просить суд визнати недійсним договір дарування незавершеного житлового будинку за адресою: м. Камянка-Бузька, вул. Заньковецької, 26 укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, який посвідчений 01.11.2016р. приватним нотаріусом ОСОБА_7 та скасувати право приватної власності на незавершений житловий будинок та земельну ділянку ОСОБА_5

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 є фактичними забудовниками незавершеного житлового будинку у м.Камянка-Бузька по вул. Заньковецької, 26. Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 21.03.2016р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29.06.2016р., за ОСОБА_8 визнано в порядку спадкування право власності на будівельні матеріали та право забудовника на вказаний вище недобудований житловий будинок. Не погодившись із такими рішеннями, вона подала касаційну скаргу. Після цього, ОСОБА_8 01.11.2016р. уклала договір дарування незавершеного будівництва із ОСОБА_5 за яким подарувала йому спірне будівництво. В подальшому, ухвалою ВССУ було скасовано прийняті по справі рішення, а тому вважає, що такий договір є недійсним, а реєстрація права власності за обдарованим незаконною. Також вважає, що земельна ділянка під таким будинком незаконно зареєстрована за ОСОБА_5

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечили проти задоволення позову, оскільки вважали, що договір дарування укладено без порушення вимог закону, так як на той момент рішення апеляційного суду набрало законної сили, а заборони відчуження не було. Окрім того, відповідач ОСОБА_5 вказував, що він є добросовісним набувачем.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_7 в судове засідання не прибула, однак подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги заперечує, а справу просить розглядати без її участі.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 21.03.2016р. визнано за ОСОБА_8, в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_9, який помер 20.03.2011р., право власності на спадкове майно: будівельні матеріали та право забудовника на недобудований житловий будинок №26 по вул. М. Заньковецької у м. Камянка-Бузька, який позначений в технічній документації під літерою "А-1" і складається з трьох житлових кімнат загальною площею 57,2 м.кв., коридору загальною площею 25,1 кв.м., кухні площею 12,2 кв.м., кладової площею 6,1 кв.м., санвузла площею 3,9 кв.м. та балкону площею 2,0 кв.м. (а.с. 81-82).

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 29.06.2016р. відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_1, а рішення Радехівського районного суду Львівської області залишено без змін (а.с. 83-85).

18 липня 2016 року ОСОБА_8 зареєструвала своє право власності на незавершене будівництво за адресою м. Камянка-Бузька, вул. М. Заньковецької, 26 готовністю 84,39%, на підставі вказаних рішень судів (а.с. 88).

20 вересня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на вказані вище судові рішення.

01 листопада 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений договір дарування незавершеного будівництва, який посвідчений приватним нотаріусом Камянка-Бузького районного нотаріального округу ОСОБА_7, який зареєстрований в реєстрі за №2098 (а.с. 80).

Згідно п. 1 цього договору, дарувальник подарувала, а обдарований прийняв у дар незавершене будівництво, готовністю 84,39%, що розташоване у м. Камянка-Бузька по вул. Заньковецької, 26 Львівської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року рішення Радехівського районного суду Львівської області від 21.03.2016р. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 29.06.2016р. скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 21-25).

Аналізуючи описані вище фактичні обставини справи, судом беззаперечно встановлено, що право власності ОСОБА_4 на спірне незавершене будівництво виникло на підставі рішення суду, яке в подальшому було скасоване судом касаційної інстанції. А перехід такого права до ОСОБА_5 на підставі оскаржуваного договору дарування відбувся до моменту винесення рішення судом касаційної інстанції.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 718 ЦК дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. А відповідно до ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, право розпорядження майном може належати виключно його власнику, який набув таке право відповідно до вимог закону, зокрема й згідно рішення суду.

Ухвалою ВССУ від 21.12.2016р. встановлено, що висновки судів першої та апеляційної інстанції по вищезгаданій цивільній справі, де за ОСОБА_4 визнано право власності, зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В спірних правовідносинах, ОСОБА_4 розпорядилась нерухомим майном (незавершеним будівництвом), яке належало їй на підставі рішення суду, скасованого надалі судом касаційної інстанції. А відтак, у неї відсутня правова підстава виникнення права власності, що виключає можливість розпорядження цим майном.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 203 цього Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи той факт, що відповідно до цивільного законодавства України, договір дарування може бути укладений лише щодо належного дарувальнику майна, то спірний правочин суперечить закону і повинен бути визнаний недійсним судом як оспорюваний, так як у ОСОБА_8 відсутнє правомірно набуте право власності на предмет дарування, а відтак воно не могло перейти і в подальшому належати ОСОБА_5

Окрім цього, суд відзначає, що як видно із документів витребуваних у приватного нотаріуса, на підставі яких посвідчено спірний правочин, нотаріус перевіряла у Єдиному державному реєстрі судових рішень за критерієм "справа №" і за результати такого пошуку встановила факт відкриття касаційного провадження у ВССУ за скаргою ОСОБА_1І на рішення Радехівського районного суду та апеляційного суду Львівської області (а.с. 87 зворот).

Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України "Про нотаріат" за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Тому, суд вважає, що нотаріус при наявності відомостей щодо оспорення права власності дарувальника в судовому порядку, про посвідчення якого просить ОСОБА_4, повинна була зупинити вчинення відповідної нотаріальної дії до моменту вирішення справи судом касаційної інстанції.

Оцінюючи доводи відповідача ОСОБА_5 щодо його добросовісності набуття, суд відзначає, що такі не приймаються до уваги, та як за приписами ст. 388 ЦК України добросовісність стосується особи та майна, яке придбано за відплатним договором. Водночас, у даному випадку, відповідач ОСОБА_5 отримав право власності на підставі безоплатного договору договору дарування, а тому норми закону щодо добросовісності набуття на ці правовідносини не поширюються.

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що оспорюваний договір дарування слід визнати недійсним.

Також, позовні вимоги позивачки по справі стосуються скасування права власності на незавершене будівництво та земельну ділянку ОСОБА_5

Щодо цих вимог судом встановлено, що на підставі укладеного договору дарування від 01.11.2016р. за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на спірне незавершене будівництво, про що державним реєстратором приватним нотаріусом ОСОБА_7 внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.11.2016р. за №17246646 (а.с. 114).

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Оскільки суд дійшов до висновку про недійсність договору дарування на імя ОСОБА_5, то вимоги позивачки про скасування державної реєстрації права власності на підставі такого договору за обдарованим також підлягають до задоволення.

Водночас, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про скасування права власності за ОСОБА_5 на земельну ділянку, так як позивачка не заявляла вимог про скасування акту, на підставі якого він отримав таке право (а.с. 16), а відтак, враховуючи межі позовних вимог, за які суд не має права виходити, то така вимога не підлягає до задоволення.

Судові витрати слід розподілити згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 8, 11, 15, 88, 208-209, 214-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування незавершеного будівництва укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 01 листопада 2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Камянка-Бузького районного нотаріального округу ОСОБА_7, який зареєстрований в реєстрі за №2098.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на незавершене будівництво загально площею 131,7 кв.м., готовністю 84,39%, за адресою Львівська область, м. Камянка-Бузька, вул. Заньковецької, 26, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №17246646 від 01 листопада 2016 року державним реєстратором приватним нотаріусом Камянка-Бузького районного нотаріального округу ОСОБА_7

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 320 грн. понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 320 грн. понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Камянка-Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Суддя