Дата документу 12.12.2017
Справа № 320/5442/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Урупи І.В.
при секретарі Литвиненко В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості з процентів за користування позикою за період з 01 серпня 2014 року по 01 серпня 2017 року в розмірі 42 477,87 грн., заборгованість зі сплати інфляційних втрат за період з 01 серпня 2014 року по 31 липня 2017 року в розмірі 59 835,68 грн., три проценти річних за порушення грошового зобовязання за період з 01 серпня 2014 року по 01 серпня 2017 року в розмірі 7 336,80 грн., посилаючись на те, що 27 січня 2011 р. між ним та відповідачем було укладено договір позики, на підставі якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 81 520 гривень, а відповідач зобовязався повернути суму позики до 01 вересня 2011 року. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 11.03.2014 було стягнуто з відповідача на його користь суми боргу в розмірі 81 520 гривень основного боргу та 17 861,55 в якості відсотків від простроченої суми боргу за період прострочення з 27.01.2011р. по 14.01.2014 р. Рішення суду набрало законної сили, виконавчі листи предявлено до примусового виконання. Однак, до теперішнього часу жодних коштів за вказаними рішенням суду не сплачено, а тому за період з 01 серпня 2014 року виникла заборгованість зі сплати процентів за користування позикою, які визначені на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період, інфляційних втрат та трьох процентів річних, станом на час предявлення цього позову всього складає 109 650,35 грн., з яких по сплаті процентів за користування позикою - 42 477,87 грн., втрат з урахуванням індексу інфляції 59 835,68 грн. та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання 7 336,80 грн.
Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення, про вручення поштового відправлення судової повістки, заперечень на позов не надав.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 11.03.2014 було стягнуто з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 81 520 гривень та 17 861,55 в якості відсотків від простроченої суми боргу за період прострочення з 27.01.2011р. по 14.01.2014 р. Рішення суду набрало законної сили 26.03.2014.(а.с. 12)

Однак, відповідач до теперішнього часу борг не повернув.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами, боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. При цьому, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до Правової позиції викладеній у Постанові Верховного Суду України від 18.07.2012р. по справі №6-79цс12 договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у звязку з неналежним виконанням грошового зобовязання, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості з процентів за користування позикою за період з 01 серпня 2014 року по 01 серпня 2017 року, заборгованість зі сплати інфляційних втрат за період з 01 серпня 2014 року по 31 липня 2017 року та 3% річних за порушення грошового зобовязання за період з 01 серпня 2014 року по 01 серпня 2017 року, що згідно наданого позивачем розрахунку, з яким суд погоджується, загалом складає 109650,35 грн., з яких по сплаті процентів за користування позикою - 42 477,87 грн., втрат з урахуванням індексу інфляції 59 835,68 грн. та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання 7 336,80 грн. (а.с. 8-9,10,11)

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в розмірі 1096 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.10,60,212,88,224-229 ЦПК України,ст.ст.625,1046,1047,1048,1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, заборгованість за договором позики в розмірі 109 650 грн. 35 коп., що складається з заборгованості з процентів за користування позикою за період з 01 серпня 2014 року по 01 серпня 2017 року в розмірі 42 477,87 грн., заборгованості зі сплати інфляційних втрат за період з 01 серпня 2014 року по 31 липня 2017 року в розмірі 59 835,68 грн., 3% річних за порушення грошового зобовязання за період з 01 серпня 2014 року по 01 серпня 2017 року в розмірі 7336,80 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1096 грн., а всього 110746 (сто десять тисяч сімсот сорок шість) грн. 35 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Мелітопольським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: