Справа № 465/1868/11 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/16/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Павлишина О.Ф.

секретаря: Симця В.І.

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника ПАТ «АльфаБанк» - Заставної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 18 вересня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 490020285- П від 27.12.2006 року та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про припинення договору поруки № 490020285-П від 27.12.2006 року,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 490020285 від 27.12.2006 року. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 27.12.2006 року між ЗАТ "Альфа- Банк", найменування якого відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" змінено на ПАТ "Альфа Банк", та відповідачем ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 490020285, згідно з яким, відповідачу було надано кредит у розмірі 86455,84 доларів США для придбання транспортного засобу. Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язався в порядку та на умовах , що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування ним, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах , що передбачені договором та графіком погашення кредиту. У разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту або сплати відсотків, комісій згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % від простроченої суми за кожен день прострочення. Однак, відповідач свої зобов'язання станом на 27.01.2011 року не виконав. В забезпечення виконання даного зобов'язання 27.12.2006 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 490020285, відповідно до якого відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обов'язків як солідарні боржники. У зв'язку із утворенням заборгованості відповідачам була направлена вимога про дострокове повернення кредиту , проте така не виконана. Просить стягнути із відповідачів на користь позивача в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 490020285 від 27.12. 2006 року, в сумі 244277,13 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27.01.2011 року становить 1938681,02 гривень та судові витрати.

В ході розгляду справи ОСОБА_2 подав зустрічний позов про припинення договору поруки № 490020285 від 27.12.2006 року, який було прийнято до спільного розгляду із первинним позовом про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач за зустрічним позовом мотивував тим, що 27.12.2006 року між ним та ПАТ "Альфа Банк" було укладено договір поруки, згідно якого він як поручитель позичальника ОСОБА_5 поручався за виконання нею зобов'язань, які виникли на підставі кредитного договору № 490020285 від 27.12.2006 року. Однак, вважає, що договір поруки слід припинити, оскільки розмір суми стягнення обумовлений застосуванням в односторонньому порядку з 01.09.2008 року підвищеної відсоткової ставки за користуванням кредитом на рівні 14,5 % порівняно із 12 %, що були зазначені в кредитному договорі. Відповідно до положень ст. 559 ЦК України порука припиняється в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя , внаслідок чого збільшується його відповідальність. Проте поручителя ОСОБА_2про збільшення розміру відповідальності позичальника банк не повідомив, і згоди на таке він не надавав. Просить визнати договір поруки № 490020285-П від 27.12.2006 року припиненим. У задоволенні первинного позову відмовити за безпідставністю.

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Альфа банк" задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа - банк" заборгованість за договором кредиту № 490020285 від 27.12. 2006 року в розмірі 654 928 грн. 94 коп.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа - банк" судові витрати: в розмірі 1700 грн. 00 коп. державного мита та 120 грн. 00 коп. судового збору за інформаційно - технічне забезпечення розгляду даної справи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Альфа банк" про припинення договору поруки № 490020285 - П від 27 грудня 2006 року за безпідставністю такого.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно поклав на поручителя ОСОБА_2 солідарний обов'язок по сплаті заборгованості за кредитом на рівні із позичальником ОСОБА_5, оскільки за відсутності належного повідомлення банком про збільшення обсягу відповідальності поручителя та за відсутності згоди ОСОБА_2 на застосування збільшеної відсоткової ставки за кредитом, його порука є припиненою на підставі ч.1 ст. 559 ЦК України. Вказує, що розрахунок процентів за кредитом, проведений позивачем, не відповідає графіку платежів здійснених ОСОБА_5 Крім цього посилається на те, що позивачем не було представлено доказів прийняття рішення банку про збільшення відсоткової ставки за договором кредиту з 12 % до 14,5 %, тому нараховані позивачем суми відсотків, що не відповідають ставці 12 % є безпідставними. Також вважає, що судом було неправильно проведено розподіл судових витрат. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та про задоволення зустрічного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України, встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Районним судом установлено, що 27.12.2006 року між ЗАТ "Альфа- Банк", найменування якого відповідно до Закону України "Про акціонерні товариства" змінено на ПАТ "Альфа Банк", та відповідачем ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 490020285 , згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 86455,84 доларів США для придбання транспортного засобу ( а.с.6- 9 т.1).

Відповідно до умов договору, позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування ним, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах , що передбачені договором та графіком погашення кредиту. У разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язань позичальника в частині повернення кредиту або сплати відсотків, комісій згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % від простроченої суми за кожен день прострочення.

У забезпечення виконання даного зобов'язання 27.12.2006 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 490020285, відповідно до якого відповідачі відповідають перед позивачем за порушення обов'язків як солідарні боржники (а.с.12-13 т.1).

Відповідно до умов кредитного договору, у разі не повернення кредиту (його частини) та/або не сплати процентів у встановлений договором терміни позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором (п.5.1).

Судом установлено, що протягом терміну дії договору кредиту, відповідачі не виконували своїх зобов'язань перед позивачем по своєчасному поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами, тому відповідно до умов договору 25.02.2011 року, відповідачам була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, проте така виконана не була (а.с.29 т.1).

У порушення умов кредитного договору та договору поруки відповідачі - ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконували, внаслідок чого станом на 27.01.2011 року утворилась заборгованість у розмірі- 244277,13 доларів США, що за курсом НБУ на 27.01.2011 року становить 1938681,02 гривень, з яких - 533859,06 грн. - заборгованість за кредитом, 79599,17 грн. - заборгованість по відсотках, 1325222,79 - загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості за період з 27.10.2008 року по 27.01.2011 року.

У зв'язку з наведеним, районний суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів суми кредиту з урахуванням тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та пені, розмір якої відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшено до 41470,71 грн., а саме в розмірі 654 928,94 грн. , є підставними та підлягають задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову про визнання поруки припиненою слід відмовити за безпідставністю.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, районний суд виходив з того, що відповідно до п.3.1 Договору поруки ОСОБА_2 зобов'язався перед Банком солідарно відповідати за борговими зобов'язаннями ОСОБА_5, які виникають з умов кредитного договору в повному обсязі цих зобов'язань. Позивачем за зустрічним позовом всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України не наведено жодних доказів для припинення поруки.

Відповідно до частини першої ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя,внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Крім того, обов'язковою умовою припинення поруки за нормою частини першої ст. 559 ЦК України має бути відсутність згоди поручителя на внесення змін до забезпеченого порукою зобов'язання, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до п.1.1 Кредитного договору № 490020285 від 27.12.2006 року позичальник зобов'язувався виплачувати банку проценти за користування кредитом у розмірі 12 % річних.

Пунктом 5.2 Кредитного договору передбачено право банку змінити розмір процентів за користування кредитом в односторонньому порядку у випадку прийняття компетентним органом банку рішення про зміну розміру процентів. У такому разі банк повинен надіслати позичальнику рекомендованим листом на адресу місця його проживання, зазначену у Договорі, повідомлення про зміну розміру процентів, а також змінений графік повернення не пізніше ніж за 20 днів до дати зміни процентної ставки.

Починаючи з 01.09.2008 року відсоткова ставка за користування кредитом підвищена до 14,5 % річних, про що банк повідомив ОСОБА_5 (а.с.25 т.1).

Пунктом 5.2 Договору поруки № 490020285-П від 27.12.2006 року передбачено, що у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення.

Судом установлено, що поручителя ОСОБА_2 банком не було повідомлено про підвищення відсоткової ставки за користування кредитом. Згода поручителя на збільшення відсоткової ставки за користування кредитом до 14,5 % річних, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, відсутня.

У зобов'язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної відсоткової ставки навіть за згодою боржника, але без згоди поручителя, яка передбачена у договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Отже, оскільки позивачем збільшено кредитну відсоткову ставку, внаслідок чого збільшилась відповідальність поручителя, на що останній не давав згоди відповідно до умов договору поруки , наявні правові підстави для визнання поруки припиненою.

Враховуючи наведене, рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа-Банк» слід скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 про припинення поруки задовольнити.

У зв'язку з задоволенням позову ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою відсутні правові підстави для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Тому рішення суду вчастині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором кредиту № 490020285 від 27.12.2006 року в розмірі 654 928,94 грн. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у цій частині позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості у сумі 654 928,94 грн. за кредитним договором з ОСОБА_6 необґрунтовані, оскільки розмір заборгованості стверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості, на спростування якого апелянтом не надано жодних доказів.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст.308, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2014 року скасувати в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за договором кредиту № 490020285 від 27.12.2006 року в розмірі 654 928,94 грн. Ухвалити нове рішення про відмову у цій частині позовних вимог.

Рішення Франківського районного суду м . Львова від 18 вересня 2014 року скасувати в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судових витрат: в розмірі 1700,00 грн. державного мита та 120,00 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду даної справи.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 18 вересня 2014 року скасувати в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2. Позов ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа-банк» про припинення договору поруки № 490020285-П від 27 грудня 2006 року задовольнити. Визнати припиненим договір поруки № 490020285-П від 27 грудня 2006 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді: