№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5286/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсними та визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу марки «Daewoo», модель «Lanоs», 2008 року випуску, кузов №НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, а також визнання за нею право власності на вказаний транспортний засіб.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, не відповідність висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про день та час розгляду справи /а.с.95/, а тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про визнання договору дійсним та визнання права власності не ґрунтується на вимогах закону.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права, володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України у випадку якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до вимог п.п.6, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС.

Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів,

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах, МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; ...

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Проте, постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» звернуто увагу, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, транспортний засіб марки «Daewoo», модель «Lanos», 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_3, номерний знак НОМЕР_2, зареєстрований на ім'я ОСОБА_4

Відповідно до укладеного між сторонами договору купівлі-продажу, акту приймання-передачі транспортного засобу від 14 січня 2014 року, відповідач домовився з позивачкою про продаж їй транспортного засобу марки «Daewoo», модель «Lanos», 2008 року випуску, кузов НОМЕР_3, номерний знак НОМЕР_2, за 68000,00 грн. у розстрочку. Оплата вартості транспортного засобу відбувається частинами, а саме: 50% у день підписання договору купівлі-продажу; 25% не пізніше 14 квітня 2014 року; 25%не пізніше 14 липня 2014 року. При цьому, передача транспортного засобу, свідоцтва про його реєстрацію та ключів від нього, як стверджує позивачка, відбулась 14 січня 2014 року в день підписання договору купівлі-продажу та оплати позивачкою 50% від загальної вартості транспортного засобу.

Вказаний договір укладений в простій письмовій формі та не посвідчений нотаріально.

Встановивши, що право власності на транспортний засіб виникає з моменту його державної реєстрації, суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову про визнання укладеним договору купівлі-продажу та визнання права власності на автомобіль, оскільки законом чітко визначені підстави набуття права власності на транспортні засоби, при цьому, факт передачі транспортного засобу та грошових коштів за нього не є правовою підставою для набуття права власності на транспортний засіб і сторони не позбавлені можливості укласти у встановленому законом порядку цивільно-правову угоду, передбачену законом, для відчуження транспортного засобу.

Що стосується доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що вони є аналогічними за змістом позовним вимогам, які були предметом дослідження і перевірки судом першої інстанції під час розгляду справи, а тому відхиляються колегією суддів, оскільки на законність ухваленого рішення не впливають.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: