Справа № 214/1948/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
20 червня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Євтушенка О.І.,
за участю: секретаря судового засідання Джемерчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача звернувся до суду з позовом 31.03.2017 року, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 14.05.2012 року станом на 31.01.2017 року в розмірі 13 194,53 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 553,61 грн., по процентам за користування кредитом 8736,42 грн., за пенею та комісією 2800 грн., штрафів 500 грн. фіксована частина, 604,50 грн. процентна складова; стягнути з відповідача судові витрати.
В обґрунтування предявлених вимог вказав, що 14.05.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким він отримав кредит в розмірі 1300 грн. зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення по строку дії картки. Свої зобовязання банк виконав, натомість позичальник покладені на нього обовязки не виконував, в результаті чого станом на 31.01.2017 року утворилась заборгованість в сумі 13 194,53 грн., яку представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в примусовому порядку.
Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, в контексті ст.ст.74,76 ЦПК України вважається повідомленим належним чином, причини неявки суду не відомі.
За даних обставин, з урахуванням згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів в силу ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14.05.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПРИВАТБАНК», яка по своїй суті є договором приєднання в розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України (а.с.6, 8-31).
ОСОБА_3 з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.7), ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в кінцево визначеному розмірі 1300 грн. зі сплатою відсотків за користування ним за ставкою 30 % річних.
Крім того, за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти за пільговою ставкою 0,01% річних в межах пільгового періоду за кожною платіжною операцією за умови погашення заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, що визначено п.2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.29) та в графі «Пільговий період» Тарифів (а.с.7).
У випадку несвоєчасного погашення заборгованості, позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку у вигляді: пені, яка складається з добутку пені (1) (базова процентна ставка по договору 2,5% : 30 нараховується за кожен день прострочки) та пені (2) (1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, яка нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентам 5 чи більше днів при виникненні прострочки на суму понад 50 грн.); штрафу в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій (п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг), який підлягає сплаті першочергово (а.с.7,27).
Як слідує з п.1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.18), за несвоєчасну оплату послуг, передбачених кредитним договором, Умовами та Правилами, клієнт сплачує банку за кожним випадком порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти.
В силу ст.ст.525,526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається.
Банк свої зобов'язання за кредитним договором від 14.05.2012 року виконав належним чином, надавши ОСОБА_2 кредит в обумовленому розмірі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення.
Натомість позичальник свої зобовязання не виконував належним чином, допускаючи їх періодичне прострочення, внісши востаннє 20.05.2014 року 50 грн. в рахунок погашення за наданим кредитом, 14,48 грн. погашення відсотків, в результаті чого станом на 31.01.2017 року утворилась заборгованість за кредитом 553,61 грн., по процентам за користування кредитом 8736,42 грн., яку суд вважає обґрунтованою та доведеною обсягом наданих доказів, у тому числі наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.4-5), з яким погоджується, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобовязання.
ОСОБА_3 ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Виходячи зі змісту ст.ст.546, 548, 549 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобовязання.
З огляду на істотність допущених відповідачем порушень зобовязань, з урахуванням визначеного умовами кредитування розміру штрафу як спеціального заходу захисту майнових інтересів кредитора, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність нарахування позивачем штрафу згідно п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. фіксована частина та 604,50 грн. процентна складова, який також підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по пені та комісії, нарахованих сумарно в розмірі 2800 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.3 ст.509 ЦК України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
ОСОБА_3 ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що визначено ст.628 ЦК України.
Із системного аналізу наведених норм слідує, що при здійсненні кредитних нарахувань, включених до кредитної заборгованості, банк повинен суворо дотримуватися умов, встановлених договором, у тому числі в частині формулювання назв таких нарахувань, проведенні їх розрахунку, що забезпечує прозорість і однозначність вимог банку.
ОСОБА_3 п.3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року №168, банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, у тому числі із зазначенням переліку, розміру і бази розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо.
Так, види комісії, передбачені Умовами кредитування (за зняття готівки, за отримання балансу на чек в банкоматах, за безготівковий розрахунок) в аспекті положень п.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту суд розцінює як додаткову плату за розрахунково-касове обслуговування при користуванні кредитними коштами, зняття яких автоматично здійснюється банком безпосередньо в момент видачі готівки шляхом списання з карткового рахунку.
В той же час, ні Умовами кредитування та Правилами надання банківських послуг, ні в предявлених позивачем вимогах про стягнення комісії не конкретизовано сплату відповідачем комісії як супутньої послуги банку, що входить до сукупної вартості кредиту, не визначено її розмір, базу розрахунку, натомість будь-яких доказів стосовно тотожності даного платежу з «комісією», яку позивач предявляє в позові сумарно з пенею, суду не надано, а суд з власної ініціативи позбавлений можливості вирішувати незаявлену позивачем вимогу, зважаючи на положення ч.1 ст.11 ЦПК України.
Також суд критично ставиться до нарахування заборгованості по пені сумарно з комісією, оскільки виходячи з природи комісії як складової частини основного зобовязання, що входить до сукупної вартості кредиту, а пені як штрафної санкції за порушення виконання зобовязань, вони не можуть нараховуватись разом, що суперечить їх правовій сутності та меті застосування в рамках кредитно-зобовязальних правовідносин, тому суд приходить до переконання, що включення позивачем до розрахунку заборгованості сумарно «комісії та пені» не ґрунтується на умовах кредитного договору та вимогах Закону і свідчить про існування неузгодженості між їх умовами та предявленими позивачем вимогами.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи викладене та те, що в розрахунку заборгованості (а.с.4-5) в графі "Сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)" розмір заборгованості визначено 2800 грн., натомість в частині розрахунку у визначенні загальних сум (а.с.5) вона вказана виключно як заборгованість по комісії без конкретизації її виду, що не узгоджується між собою та викликає у суду сумнів в достовірності та належності наданого позивачем розрахунку як доказу в обґрунтування цих вимог, тому суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити.
Аналізуючи перелічені докази в їх сукупності, встановлення обставин неналежного виконання ОСОБА_2 кредитно-договірних зобовязань, обґрунтованість розміру заявлених позивачем вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.05.2012 року станом на 31.01.2017 року за кредитом 553,61 грн., по процентам за користування кредитом 8736,42 грн., а також штрафу, який включає 500 грн. фіксована частина і 604,50 грн. процентна складова, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити та стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в загальному розмірі 10 394,53 грн. (з розрахунку: 553,61 + 8736,42 + 500 + 604,50).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, згідно ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог 79 %, що становить відповідно 1264 грн. (а.с.1).
Керуючись ст. ст.4-10, 15, 60, 74, 79, 88, 208 ч.1 п.2, 209, 212-215, 218, 223-229, 294, 296 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 14.05.2012 року станом на 31.01.2017 року в загальному розмірі 10 394 (десять тисяч триста девяносто чотири) грн. 53 коп., яка складається із заборгованості: за кредитом 553 (пятсот пятдесят три) грн. 61 коп., по процентам за користування кредитом 8736 (вісім тисяч сімсот тридцять шість) грн. 42 коп., штрафу, який включає 500 (пятсот) грн. 00 коп. фіксована частина, 604 (шістсот чотири) грн. 50 коп. процентна складова.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» 1264 (одна тисяча двісті шістдесят чотири) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку.
Суддя Євтушенко О.І.