АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3217/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Малінської С.М., Сащенко І.С.

при секретарі - Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 17 березня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначає, що з 18 серпня 2007 року по 19 квітня 2016 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2

25 липня 2011 року ними на ім'я відповідача придбано квартиру АДРЕСА_1.

Просить провести розподіл майна подружжя та визнати за нею та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 за кожним.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував. Зазначив, що хоча спірна квартира куплена в період шлюбу, однак за його особисті кошти, отримані від продажу квартири, яка належала йому до укладання шлюбу, тому спірна квартира не підлягає поділу.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 17 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Укладання договору купівлі-продажу квартири відбувалось за її письмовою згодою, тому квартира є спільної сумісної власністю.

Посилання ОСОБА_2, що квартира придбана за його особисті кошти, не підтверджується належними доказами та спростовується показами свідків та іншими доказами.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що спірну квартиру придбано за особисті кошти відповідача, а тому вона не є спільною сумісною власністю подружжя і не підлягає поділу між сторонами.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до вимог ст.ст. 60, 57, 69, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2007 року до 19 квітня 2016 року.

Квартиру АДРЕСА_1 придбано 25 липня 2011 року, тобто в період зареєстрованого шлюбу сторін, за спільні кошти, а тому вона є спільним майном подружжя.

За таких обставин позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з визнанням за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Посилання ОСОБА_2, що квартира придбана за його особисті кошти, які отримані від продажу належної йому квартири, а тому є його особистим майном - безпідставне і судовою колегією не приймається.

Як зазначає ОСОБА_2 і це підтверджується договором купівлі- продажу 29 червня 2011 року ним продана квартира у житловому будинку АДРЕСА_2, яка належала йому згідно договору купівлі-продажу від 13 грудня 2004 року, тобто, придбана за три роки до реєстрації шлюбу з позивачкою.

Продаж вчинено за 424000 грн., що є еквівалентом 53000 доларів США.

Спірна квартира сторін придбана через місяць після вчинення цього договору, а саме 25 липня 2011 року та подружжям її придбано за 25 000(двадцять п'ять тисяч) гривень.

З тексту договору купівлі - продажу від 25 липня 2011 року вбачається ,що правочин здійснено за згодою дружини покупця ОСОБА_1 на підставі її заяви, посвідченої приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А., тобто у відповідності до вимог 65 СК України кошти на придбання квартири є спільними і надана згода дружини на розпорядження саме спільними коштами для купівлі квартири.

Отже, сторони визначили правовий статус цієї квартири як спільну сумісну власність.

Таким чином, правочин щодо придбання майна вчинено за кошти подружжя, а тому вважати спірну квартиру особистою власністю ОСОБА_2 підстав не має.

Рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 17 березня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимог ОСОБА_1 - задовольнити.

Провести розподіл майна подружжя та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кожним право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3990 (три тисячі дев'ятсот дев'яносто) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: