Справа № 754/6769/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2017 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Пенсійний Фонд України, про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Лівобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії, а саме: визнати протиправними дії відповідача щодо невиконання вимог ст.. 37 Закону України "Про державну службу" та по призначенню позивачці пенсії у зв"язку з втратою годувальника у розмірі, меншому ніж 70 % від розміру пенсії, яку отримував годувальник, а також зобов"язати відповідача призначити позивачці пенсію у зв"язку з втратою годувальника з 01.12.2015 року.

У судовому засіданні позивачка та представник повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що позивачці було на законних підставах відмовлено у призначенні пенсії, а тому підстав для задоволення позову немає.

Представник третьої особи у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову повністю

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, представника третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 у своїх позовних вимог просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо невиконання вимог ст. 37 Закону України "Про державну службу" та по призначенню позивачці пенсії у зв"язку з втратою годувальника у розмірі, меншому ніж 70 % від розміру пенсії, яку отримував годувальник, а також зобов"язати відповідача призначити позивачці пенсію у зв"язку з втратою годувальника з 01.12.2015 року.

Згідно із ст. 1, 15 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленню, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи. Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб′єкти публічного права.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб і службових осіб.

Стаття 21 ЦК України визначає, що суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт або правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З наведених норм вбачається, що в межах цивільних відносин можуть оскаржуватися нормативно-правові акти або правові акти індивідуальної дії, видані вказаними суб′єктами публічного права, якщо вони порушують цивільні права або інтереси.

Відповідно до вимог п. 6 ч.1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод чи інтересів у публічно-правових відносинах.

Стаття 104 КАС України передбачає, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, вказані норми встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин. Публічно-правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві. Змістом будь-яких правовідносин є врегульовані правом взаємні права, інтереси, обов′язки та заборони суб′єктів суспільства у цивільних правовідносинах. Відповідно зміст публічно-правових відносин складається з взаємних публічних прав, інтересів, обов′язків та заборон суб′єктів суспільства у певних публічно-правових відносинах.

Отже, у публічно-правових відносинах одна особа має та реалізує певні публічні права чи інтереси, а інша особа відповідно виконує певні публічні обов′язки або дотримується публічних заборон. У разі невиконання останньою особою своїх публічних обов′язків або недотримання публічних заборон вона порушує публічні права чи інтереси першої особи, яка не в змозі їх належним чином реалізувати. За цих обставин ця особа має право подати до суду адміністративний позов на захист своїх порушених публічних прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Так, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутися особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин. Звернення особи з позовом до суду на захист іншого, крім публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин. Звернення особи з позовом до суду на захист іншого, крім публічного права, свободи чи інтересу, наприклад, приватного цивільного чи господарського права, інтересу відповідно до вказаних норм Цивільного чи Господарського кодексів України, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб′єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб′єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

А тому суд вважає, що вказаний позов повинен вирішуватися у порядку адміністративного судочинства.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вимоги діючого законодавства та вищевикладене, провадження у даній справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 83, 205 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа: Пенсійний Фонд України, про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом п′яти днів з дня проголошення.

Головуючий: