Апеляційний суд Житомирської області
Справа №277/232/17 Головуючий у 1-й інст. Гресько В.А.
Категорія 34 Доповідач Широкова Л. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Борисюка Р.М., Галацевич О.М.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 15 березня 2017 року

за заявою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову

по цивільній справі за позовом представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,

в с т а н о в и л а :

14.03.2017 представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. З метою забезпечення вказаного позову просив накласти арешт на автомобіль НОМЕР_1, який належить на праві власності відповідачу та перебуває на обліку за місцем реєстрації у Новоград-Волинському територіальному сервісному центрі Житомирської області 1844.

Ухвалою судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 15 березня 2017 року у задоволенні зазначеної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та прийняти нову про забезпечення позову.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та викладеним у заяві про забезпечення позову доводам. При прийнятті оскаржуваної ухвали суддя допустив нерівність сторін у процесі.

Суддею не було враховано того що необхідність забезпечення позову викликана відмовою у добровільному відшкодуванні завданої шкоди та відсутністю у відповідача іншого майна на яке може бути накладено стягнення.

Заявник зазначає, що у нього немає можливості подати відповідні правовстановлюючі документи на автомобіль ОСОБА_4, він не може знати його місцезнаходження, оскільки вказаний автомобіль йому не належить.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що у березні 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування 85872,21 грн. матеріальної шкоди завданої останнім внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. У заяві про забезпечення позову просив накласти арешт на автомобіль НОМЕР_1, який належить на праві власності відповідачу та перебуває на обліку за місцем реєстрації у Новоград-Волинському територіальному сервісному центрі Житомирської області 1844.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд керувався вимогами ст. ст.151-153 ЦПК України і виходив з того, що ОСОБА_2 не надав доказів, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Заявник не обґрунтував необхідність забезпечення позову та не надав правовстановлюючих документів на автомобіль НОМЕР_1 та не зазначив його місцезнаходження.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками судді суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч. 1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд ( суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані щодо відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Матеріали справи свідчать про наявність спору між сторонами. Належність автомобіля відповідачу зазначено у доданій до позовної заяви довідці про ДТП №88237315 від 01.04.2016, виданої Ємільчинським ВП Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області. Крім того, заявник у своїй заяві навів доводи, які на його переконання можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, ухвала підлягає скасуванню з передачею питання щодо забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 15 березня 2017 року скасувати та передати питання щодо забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: