АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Чубрей І.І.

за участю: ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють в інтересах Чернівецької міської ради, третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про демонтаж огорожі та звільнення земельної ділянки від зелених насаджень, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_5, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 16 березня 2017 року,

встановила:

В жовтні 2016 року Чернівецька міська рада звернулася до суду з позовом.

Просила зобов'язати ОСОБА_1 демонтувати огорожі та видалити зелені насадження, які розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 згідно кадастрового плану, який внесений в базу даних Управління Держкомзему у місті Чернівці 2 червня 2009 року, від точки «А» до точки «Б» включно, та в сторону точки «В» на відстань 2 метри.

Посилалася на те, що ОСОБА_1 відповідно до рішення Чернівецької міської ради від 25 червня 2009 року №972 та договору оренди землі №6122 від 22 жовтня 2009 року був користувачем земельної ділянки загальною площею 0,0656 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1.

В порушенні умов договору та закону відповідачем побудовано огорожу та посаджено зелені насадження на земельній ділянці, яка відповідно до кадастрового плату земельної ділянки та викопіювання з Генерального плану АДРЕСА_1

Рішенням Садгірського районного суду міста Чернівці від 16 березня 2017 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_1 демонтувати огорожу та видалити зелені насадження, які розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 згідно кадастрового плану, який внесений в базу даних Управління Держкомзему у місті Чернівці 2 червня 2009 року, від точки «А» до точки «Б» включно, та в сторону точки «В» на відстань 2 метри.

На вказане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Посилається на те, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що огорожа та земельні насадження, встановлені на земельній ділянці, яка є складовою АДРЕСА_1 в межах «червоних ліній» цієї вулиці, що заборонено законом.

Висота зелених насаджень становить більше 0,5 м, що ускладнює видимість проїзної частини, що перешкоджає руху транспортних засобів та не відповідає умовам безпеки руху транспортних засобів та пішоходів.

Відповідачем не доведено, що огорожа була облаштована на орендованій земельній ділянці до того, як він уклав договір оренди.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Так, згідно частини 1 статі 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги» від 8 вересня 2005 року N 2862-IV вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Згідно статті 18 Закону України «Про автомобільні дороги» складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Межі вулиці за її шириною визначаються "червоними лініями". Розташування будь-яких об'єктів, будівель, споруд або їх частин у межах "червоних ліній" вулиці не допускається.

Відповідно до пункту 8.1 ДБН В.2.3-5-2001 «Вулиці та дороги населених» пунктів, затвердженого наказом Держбуду України від 11 квітня 2001 року №89 зелені насадження на вулицях, дорогах і площах повинні забезпечувати захист населення від шуму, пилу, вихлопних газів, покращувати мікроклімат (підвищення вологості, створення тіні), відповіді дати архітекрутно-художнім вимогам і умовам безпеки руху (видимості транспортних засобів, пішоходів і засобів регулювання).

Згідно пункту 8.3 ДБН В.2.3-5-2001 «Вулиці та дороги населених» пунктів, затвердженого наказом Держбуду України від 11 квітня 2001 року №89 зелені насадження на вулицях і дорогах не повинні перешкоджати руху транспортних засобів, пішоходів і прибиральних машин, а на горизонтальних кривих - ускладнювати видимість проїзної частини, тротуарів, технічних засобів організації дорожнього руху. Не допускається розташування дерев і чагарників висотою більше 0,5 м у межах трикутника видимості на перехрестях і пішохідних переходах.

Згідно пункту 7.4.12 договору оренди №6122 від 22 жовтня 2009 року орендодавець зобов'язаний не здійснювати будівництво в межах «червоних ліній», які нанесені на кадастровому плані земельної ділянки.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи 22 жовтня 2009 року між Чернівецькою міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки №6122.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 на підставі рішення 41 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 25 червня 2009 року №972 та рішення 41 сесії Чернівецької міської ради V скликання від 27 серпня 2009 року №1024 було надано в оренду земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 (а.с.13-14).

Із протоколів засідання комісії з розгляду питання щодо землекористування за адресою АДРЕСА_1 від 08 липня 2016 року, 09 серпня 2016 року, 12 серпня 2016 року, 15 вересня 2016 року та з фотофіксації видно, що відповідач , побудував огорожу та посадив зелені насадження на земельній ділянці, яка відповідно до кадастрового плану земельної ділянки та викопіювання з Генерального плану міста Чернівців входить в межі АДРЕСА_1, які визначені червоними лініями (а.с.5-8,23-24).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач , побудував огорожу та посадив зелені насадження на земельній ділянці, яка відповідно до кадастрового плану земельної ділянки та Генерального плану міста Чернівців входить в межі АДРЕСА_1, які визначені червоними лініями .

Висота зелених насаджень становить більше 0,5 метра, що ускладнює видимість проїзної частини, що перешкоджає руху транспортних засобів та не відповідає умовам безпеки руху транспортних засобів та пішоходів.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, помилковими є доводи скарги про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх позовних вимог.

Висновки суду першої інстанції підтверджуються викопіюванням з генеральним планом забудови м. Чернівці та кадастровим планом земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1

З протоколу засідання комісії з розгляду питання щодо землекористування за адресою АДРЕСА_1 від 12 серпня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 пояснив комісії про те, що заперечень щодо перенесення огорожі у нього немає але він хоче гарантій, що після її перенесення земельна ділянка буде передана йому у власність або в оренду (а.с.6).

Аналогічні пояснення ОСОБА_1 також відображені в протоколі засідання комісії з розгляду питання щодо землекористування за адресою АДРЕСА_1 від 9 серпня 2016 року (а.с.7).

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Садгірського районного суду міста Чернівці від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна