АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4054/17 Головуючий 1 інст. Труханович В.В.
Справа № 639/2749/17-ц Доповідач Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» червня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 травня 2017 року по справі за поданням старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла боржника фізичної особи ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а:

У травні 2017 року старший державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним поданням, в обґрунтування якого посилалася на те, що 27 лютого 2017 року на виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області з Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшло виконавче провадження № 49539812 з примусового виконання виконавчого листа виданого Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по справі № 644/10799/14-ц від 08 травня 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 499157,23 грн., у звязку з тим, що боржник ОСОБА_3 фактично мешкає за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, № 129.

Зазначила, що відповідно до відповідей Державної фіскальної служби України у боржника відсутні рахунки в банківських установах, відомості про джерела отримання доходів також відсутні. Згідно відповідей Пенсійного фонду України відомості про осіб-боржників, які отримують пенсії відсутні, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами відсутні, про останнє місце роботи відомості також відсутні. Згідно довідки БД «АМТ» транспортні засоби за боржником ОСОБА_3 не зареєстровано.

28 лютого 2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

Вказала, що як вбачається з виконавчого документу боржник мешкає за адресою: АДРЕСА_1, однак виходом державного виконавця встановлено, що за цією адресою боржник не мешкає два роки, про що складено відповідний акт від 12 серпня 2015 року. Виходом державного виконавця за цією ж адресою встановлено, що майно, яке належить боржнику та на яке можливо звернути стягнення не виявлено, про що складено акт від 20 листопада 2005 року.

Згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Харківській області боржник проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, однак виходом державного виконавця за цією адресою встановлено, що боржник не мешкає приблизно один рік, майна належного боржнику не виявлено, про що складено відповідний акт від 10 лютого 2016 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04 березня 2016 року по справі 3 642/979/16-ц боржника ОСОБА_3 на підставі подання державного виконавця було оголошено в розшук.

Зазначила, що із особистих пояснень боржника ОСОБА_3, які він надав співробітнику Холодногірського відділу ГУ Національної поліції в Харківській області при виконанні ухвали суду про розшук боржника, він фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказала, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, зазначений житловий будинок належить на праві приватної власності ОСОБА_4, яка є матірю боржника.

Зазначила, що 07 березня 2017 року державним виконавцем на адресу фактичного проживання боржника ОСОБА_3 надіслано рекомендованою кореспонденцією виклик державного виконавця, який боржник отримав особисто, однак за викликом не зявився, про причини неявки не повідомив.

21 березня 2017 року державним виконавцем на фактичну адресу проживання боржника ОСОБА_3 надіслано постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ, в якій повідомлено про те, що державним виконавцем 27 березня 2017 року о 15:00 годині за адресою фактичного проживання боржника ОСОБА_3 будуть проводитись виконавчі дії, яку боржник отримав особисто.

27 березня 2017 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою місця проживання боржника ОСОБА_3

ОСОБА_3 був присутній за цією адресою разом із матірю, однак вони чинили опір та відмовилися надати доступ державному виконавцю до житла для проведення виконавчих дій з опису майна, про що складено відповідний акт від 27 березня 2017 року. Підписати акт ОСОБА_3 відмовився, його відмова була засвідчена підписами державного виконавця та двома понятими.

11 квітня 2017 року державним виконавцем здійснено повторний вихід за адресою місця проживання боржника ОСОБА_3, однак двері державному виконавцю ніхто не відчинив, тому провести виконавчі дії з опису майна боржника не виявилося можливим, про що за участю двох понятих складено акт від 11 квітня 2017 року.

Вказала, що 18 квітня 2017 року до відділу надійшла заява від ОСОБА_4, яка повідомила, що боржник ОСОБА_3 не мешкає разом з нею за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, № 129 та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 за даною адресою відсутнє.

Просила постановити вмотивоване рішення суду про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3, який фактично мешкає за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, № 129, з метою виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 499157,23 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 травня 2017 року у задоволенні подання старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, подання старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області про примусове проникнення до житла задовольнити, надати дозвіл відділу державної виконавчої служби Жовтневого району м. Харкова на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3 за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, № 129 з метою повного виконання виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на його користь боргу.

При цьому посилався на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що державний виконавець, у порядку встановленому законом, звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, оскільки єдиним можливим засобом виконання рішення суду є примусове проникнення до приміщення боржника для опису майна з метою подальшої його реалізації в рахунок погашення заборгованості; що згідно з особистими поясненнями боржника ОСОБА_3, які були надані Начальнику Холодногірського відділу ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 при виконанні ухвали про розшук боржника, він, ОСОБА_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, що є допустимим і належним доказом проживання боржника за вказаною ним адресою.

До суду апеляційної інстанції особи, які беруть участь у справі не зявилися, хоча повідомлялися про час і місце розгляду справи.

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 або у цьому будинку знаходиться майно ОСОБА_3, державним виконавцем не надано.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на примусовому виконанні у Жовтневому відділі державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавче провадження № 49539812 по виконанню виконавчого листа № 644/10799/14-ц, виданого 08 травня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 06 лютого 2013 року в розмірі 499157,23 грн.

28 лютого 2017 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову про прийняття виконавчого провадження.

З метою перевірки майнового стану боржника направлені запити до Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України та згідно їх відповідям інформація стосовно боржника відсутня.

28 лютого 2017 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову про арешт майна боржника.

12 серпня 2015 року державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 та встановлено, що боржник ОСОБА_3 за вказаною адресою не мешкає вже два роки, перевірити майновий стан боржника не виявилося можливим, оскільки квартира боржнику не належить, згідно зі слів сусідки, про що складено акт державного виконавця від 12 серпня 2015 року.

20 листопада 2015 року державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 та встановлено, що майно, яке належить боржнику та на яке можливо звернути стягнення в межах суми боргу, не виявлено, про що складено акт державного виконавця від 20 листопада 2015 року.

10 лютого 2016 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_3 та встановлено, що боржник зі слів сусідів за вказаною адресою фактично не мешкає приблизно один рік, про що складено відповідний акт.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04 березня 2016 року оголошено розшук боржника ОСОБА_3

Відповідно до відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Харківській області боржник ОСОБА_3 проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з пояснювальної ОСОБА_3, наданої начальнику Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області, він проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із своєю матірю.

27 березня 2017 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області здійснено вихід за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, № 129 та встановлено, що мати боржника ОСОБА_3 чинила опір і не дозволила описати майно, про що складено відповідний акт, в якому боржник ОСОБА_3 відмовився поставити свій підпис.

11 квітня 2017 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області здійснено вихід за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, № 129 та встановлено, що двері ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт.

Як вбачається з заяви матері боржника від 18 квітня 2017 року боржник ОСОБА_3 за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, № 129 разом із нею не проживає та його майна за даною адресою не має.

Відповідно пунктів 4, 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-18/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 ЦПК України у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК України, роз'яснено, що Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1 частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Посилання державного виконавця та ОСОБА_1 на те, що згідно з особистими поясненнями боржника ОСОБА_3, які були надані Начальнику Холодногірського відділу ГУ Національної поліції в Харківській області ОСОБА_5 при виконанні ухвали про розшук боржника, він, ОСОБА_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, є безпідставними, спростовуються матеріалами справи, виходячи з наступного.

Згідно статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року із змінами та доповненнями громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Відповідно до відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Харківській області боржник ОСОБА_3 проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно заяви ОСОБА_4, мати боржника ОСОБА_3, від 18 квітня 2017 року боржник ОСОБА_3 за адресою: м. Харків, вул. Семінарська, № 129 разом із нею не проживає та його майно за даною адресою відсутнє.

У відповідності до вимог статей 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що боржник ОСОБА_3 зареєстрований та дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна житловий будинок, який знаходиться по вул. Семінарській (Володарського), № 129 в м. Харкові належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_4

Виходячи з того, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, судова колегія погоджується з висновком суду про недоведеність подання державного виконавця.

Викладений в оскаржуваному судовому рішенні висновок відповідає фактичним обставинам і ґрунтується на нормах матеріального права. Порушення норм процесуального законодавства при проведенні оцінки доказів не встановлено.

За таких обставин судова колегія відхиляє апеляційну скаргу і залишає без змін ухвалу суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії