Провадження № 2/752/4988/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.12.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Якушко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зміну прізвища.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вони з ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який 22 листопада 2002 р. зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї. Від даного шлюбу у них народилися діти - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Впродовж останнього року через постійні сварки та непорозуміння сімейні відносини між сторонами поступово погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З вини відповідача між сторонами виникали конфлікти, під час яких відповідапч ображав дружину, шантажував та погрожував їй. Сторони не ведуть спільне господарство та окремо проживають. Шлюб існує формально.

В ході розгляду справи позивач та її представник позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали в повному обсязі і просили суд шлюб між сторонами розірвати, оскільки збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем не можливе. В ході розгляду справи позивач посилалась на те, що відповідач застосовував до неї як фізичне, так і психологічне насилля, принижував, не давав їй розвиватись як особистості.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечували, однак заперечили проти викладених позивачем обставин, які не відповідають дійсності. Відповідач ОСОБА_2 зазначив, що істотною причиною для розірвання шлюбу є поодружня зрада з боку позивача.

Вислухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 22 листопада 2002 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім»ї, про що складено актовий запис № 2727.

Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітні діти - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що на момено розгляду справи сторони не підтримують шлюбних стосунків, окремо проживають та не ведуть спільне господарство.

Подальше існування сім"ї є неможливим, оскільки між сторонами відсутнє почуття любові, порозуміння, взаємоповаги, у них відсутнє бажання для відновлення шлюбних стосунків, подальшого існування сім"ї в силу конфліктних відносин, що склались між ними. Шлюб існує формально.

Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допукається.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки.

Позивач категорично заперечувала проти подальшого існування сім»ї і примирення, оскільки сім»я фактично не існує і це суперечить її інтересам.

Відповідач з огляду на відносини, що склались між сторонами, також вважав, що збереження шлюбу є неможливим, сім»ї фактично не існує.

В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, на які посилається позивач, а саме щодо застосування до неї з боку відповідача психологічного або фізичного насильства.

Будь-яке рішення уповноваженого органу, або інші докази, які б встановлювали зазначені обставини, стороною позивача не надані.

Також, на думку суду, відповідачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження існування у ОСОБА_1 позашлюбних стосунків з іншим чоловіком.

Враховуючи викладене, беручи до уваги досліджені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині розірвання шлюбу.

Однак, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зміну прізвища.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» у разі розірвання шлюбу в судовому порядку рішення суду, яке набрало законної сили, надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відмітка про розірвання шлюбу за рішенням суду робиться в паспортах або паспортних документах осіб, шлюб між якими розірвано, у разі їх звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

На підставі ст.16 зазначеного Закону, державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові) проводиться лише стосовно громадян України.

Державна реєстрація зміни імені проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою фізичної особи, яка досягла віку, встановленого законом, за місцем її проживання за наявності в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану відповідних актових записів цивільного стану та відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про зміну прізвища, оскільки її право в цій частині не є порушеним, а тому не підлягає вирішенню в порядку позовного провадження в межах справи про розірвання шлюбу. Позивач не позбавлена можливості в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» звернутись до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану з заявою про зміну прізвища.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 22.11.2002 р. Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції України, актовий запис № 1475 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м.Києва.

Суддя