У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 08 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, у якому зазначало, що 07 липня 2008 року між ним та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 237430-CRED, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 18 тис. грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами строком до 05 липня 2010 року. На забезпечення виконання зобов'язань позичальника цього ж дня із ОСОБА_7 укладено договір поруки.

Проте позичальник своїх зобов'язань за договором не виконав, унаслідок чого станом на 08 жовтня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 58 578 грн 30 коп., з якої: 12 651 грн 31 коп. - заборгованість за кредитом, 45 926 грн 99 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Заочним рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2009 року стягнуто з відповідачів заборгованість у розмірі 15 146 грн 31 коп. Таким чином, сума боргу склала 45 853 грн 59 коп., з якої: 250 грн - штраф (фіксована частина) та 2 171 грн 60 коп. - штраф (процентна складова), яку банк просив солідарно стягнути з відповідачів.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 08 червня 2016 року рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 25 510 грн 24 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судом апеляційної інстанції не дотримано.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, керувався тим, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, керувався тим, що оскільки кошти за кредитним договором (основний борг) відповідачами не повернуто позивачу, проценти за кредитом та штрафи підлягають стягненню з відповідачів у межах строку позовної давності, а саме 23 088 грн 64 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом за три роки до подання позовної заяви, штрафу у межах річного строку позовної давності у розмірі 250 грн - фіксована частина та 2 171 грн 60 коп. - процентна складова.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судами встановлено, що 07 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір № 237430-CRED, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 18 тис. грн зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами на строк не пізніше 05 липня 2010 року (а. с. 9−12).

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника 07 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 укладено договір поруки № 38413, у п. 2 якого сторони погодили, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а. с. 17).

Заочним рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2009 року з відповідачів солідарно стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 13 159 грн 90 коп. заборгованості за кредитом, 1 027 грн 06 коп. відсотків за користування кредитом, 250 грн штрафу (фіксована частина) та 709 грн 35 коп. штрафу (процентна складова), а всього - 15 146 грн 31 коп. (а. с. 4).

Обов'язок сплачувати проценти за весь період фактичного користування грошима передбачений статтею 536 ЦК України та умовами кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК Українипозикодавець має правона одержання відпозичальника процентів відсуми позики, якщо інше невстановлено договором абозаконом.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором у належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Однак при цьому суд не врахував, що відповідно до п. 1.7 кредитного договору строк його дії зазначено до 05 липня 2010 року.

Крім того, заочним рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2009 року задоволено частину позовних вимог, з якими банк знову звернувся до суду.

Суд не становив, яка частина позовних вимог уже вирішена судовими рішеннями, що є підставою для закриття провадження у цій частині позовних вимог відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, а не відмови у позові.

Крім того, у заяві про застосування строків позовної давності відповідач посилався на неможливість стягнення процентів та штрафних санкцій у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Однак суди не перевірили зазначеної обставини, не встановили, чи виконано заочне рішення та чи існує можливість звернення його до примусового виконання, а тому, у цьому контексті, не врахували строк дії кредитного договору і можливість застосування до позовних вимог як строку позовної давності, так і відповідність вказаних правовідносин тим, що були предметом розгляду у Верховному Суді України.

Таким чином, оскільки ухвалено судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування неустойки (штрафу) поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд не звернув уваги на те, що позивачем повторно нараховано штраф відповідачам за порушення кредитного договору, яке призвело до виникнення заборгованості, встановленої заочним рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2009 року.

На підставі викладеного рішення апеляційного суду в частині стягнення штрафу підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд в цій частині до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 - ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 08 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:М.В. Дем'яносов
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак