Унікальний номер справи 333/610/17
Номер провадження 2/333/961/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

м. Запоріжжя 20 квітня 2017 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя Фунжий О.А., за участю секретаря судового засідання Лященко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Комунарський відділ реєстрації фізичних осіб про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1. У цій же квартирі зареєстровано відповідача, яка в квартирі не мешкає. Реєстрація відповідача порушує права позивача як співвласника квартири, в звязку з чим позивач просить суд визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову.

Відповідач, будучи відповідно до ст. 74 ч.9 ЦПК України належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявилася, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, в звязку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.

Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло №20426 від 14 листопада 2002 р. ОСОБА_1 та її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. (а.с. 4)

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Після реєстрації шлюбу вони мешкали та зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1.

З моменту реєстрації у зазначеному житловому приміщенні у відповідача на підставі ст. 401, 405 ч.1 ЦК України виникло право користування чужим майном (сервітут).

Рішенням мирового судді судової дільниці №2 Угличиського району Ярославської області Російської Федерації від 16 липня 2012 р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано. (а.с.7)

Після набрання чинності вказаним вище рішенням суду відповідач ОСОБА_2 перестала бути членом сімї співвласників квартири.

Судом встановлено, що відповідач в спірній квартирі не мешкає з серпня 2010 р.

За змістом ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Відповідно до ст. 401, 402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

У відповідності зі ст. 406 ч.1 п. 4 ЦК України підставою припинення сервітуту є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, а згідно зі ст. 406 ч.2 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач з серпня 2010 р. перестав бути членом сімї власника квартири, він відповідно до положень ст. 406 ч.1 п. 4 ЦК України втрачає право користування житловим приміщенням.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки у відповідності зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Суд вважає, що реєстрація відповідача перешкоджає співвласнику квартири у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Для поновлення порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки увідповідності зі ст. 406 ч.1 п.4 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Керуючись ст. 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Комунарський відділ реєстрації фізичних осіб про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою №133 будинку №40 по вул. Автозаводській в м. Запоріжжі, що є підставою для зняття її з реєстрації.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку в Апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А.Фунжий