АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3063/17 Справа № 192/2864/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Стрельников О. О. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_2 на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих злочином, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 29 листопада 2014 року, керуючи автомобілем «Renault Trafic», ОСОБА_3 рухався по вул. Яснополянській з боку Південного мосту у напрямку вул. Аеропортовської в м. Дніпропетровську. Під час руху відповідач ОСОБА_3, порушуючи Правила дорожнього руху, втратив контроль над керуванням руху автомобіля, в результаті чого його автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2101, під керуванням позивача, який рухався у зустрічному напрямку. Вина відповідача у створенні дорожньо-транспортної пригоди була встановлена Жовтневим районним судом м. Дніпропетровськ 02 березня 2015 року вироком за результатами кримінального провадження №201/25/15к. В результаті ДТП позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематом та саднин обличчя, ран обох кистей, відкритого перелому правого наколінника, рани передньої поверхні правого колінного суглобу, закритого двохлодижкового перелому кісток правої гомілки з підвивихом ступні до зовні, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що зумовили тривалий розлад здоров'я строком понад три тижні (біль як 21 день), що спричинило необхідність витрат позивачем на медичне обслуговування та лікарські засоби, чим йому була спричинена матеріальна шкода у розмірі 23208,32 грн., з яких 17013,32 грн. витрати на медикаменти, а 6195,00 грн. витрати на паливо. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на його, позивача, користь 23208,32 грн. матеріальної шкоди; стягнути з ОСОБА_3 100000,00 грн. моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_3 1000,00 грн. матеріальної шкоди у вигляді франшизи за договором страхування.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 3510,27 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_3 відмовлено; стягнуто з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн., стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційні скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення відсутні, виходячи з наступного.

Судом встановлено та стверджується представленими у справі доказами, що 29 листопада 2014 року о 15 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Renault Trafic», номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_3 рухався по вул. Яснополянській з боку Південного мосту у напрямку вул. Аеропортовської в м. Дніпропетровську. Під час руху ОСОБА_3, порушуючи Правила дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не обравши безпечну швидкість руху в установлених межах при засніженому дорожньому покритті на заокругленні проїзної частини праворуч, втратив контроль над керуванням руху автомобіля, в результаті чого його автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху і допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ-2101, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням позивача, який рухався у зустрічному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозковоїтравми, струсу головного мозку, гематом та саднин обличчя, ран обох кистей, відкритого 2-го Б ступеню перелому правового наколінника, рани передньої поверхні правого колінного суглобу, закритого двохлодижкового перелому кісток правої гомілки з підвивихом ступені до зовні, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості (а.с. 135).

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року, який набрав законної сили 02 квітня 2015 року, ОСОБА_3 визнаний винним у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та встановлено наведені вище факти (а.с. 135).

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована ПрАТ «УТСК», що підтверджується копією полісу №АІ/2664945 від 13 червня 2014 року (а.с. 19).

Пунктом 4 страхового полісу №АІ/2664945 від 13 червня 2014 року встановлено, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100000,00 грн., а за шкоду, заподіяну майну - 50000,00 грн.

Судом першої інстанції також встановлено, що згідно виписних епікризів позивача, наданих КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16» Дніпропетровської обласної ради, та довідки-переліку, позивач перебував на стаціонарному лікуванні в зазначеній лікарні з 29 листопада 2014 року по 19 грудня 2014 року та з 02 лютого 2015 року по 18 лютого 2015 року з приводу травм, отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди та отримував в даному закладі лікування (а.с. 17, 18, 97, 98).

Судом оглянуто оригінали представлених позивачем касових чеків та, з врахуванням переліку медичних препаратів і їх кількості, що зазначені у вказаних виписних епікризах та довідці-переліку, обґрунтовано встановлено, що витрати на лікування, понесені позивачем, становлять 5010,27 грн.

Після дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_3 придбав позивачу для операції по усуненню заподіяних тілесних ушкоджень набір для остеосинтезу голені, а також ОСОБА_3 було надано позивачу 1500 грн. готівкою на лікування; дані факти встановлено судом першої інстанції та визнано особисто позивачем у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що стверджується журналом та звукозаписом процесу (а.с. 128).

Колегія звертає увагу, що даний позов заявлено з посиланням на спеціальну норму матеріального права - положення ст. 1187 ЦК України. Позовні вимоги з підстав ст. 1195 ЦК України або ст. 1177 УК України - позивачем ОСОБА_2 не заявлені, що стверджується змістом позовної заяви та уточнення до неї (а.с. 1 - 6, 61 - 65).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (правовласності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Разом з цим, згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого.

За статтею 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Виходячи з викладеного, встановивши належним чином фактичні обставини справи, зокрема розмір підтвердженої матеріальної шкоди, яка була спричинена позивачу у зв»язку з пошкодженням здоров»я під час ДТП, що мала місце 29 листопада 2014 року, - місцевий суд дійшов правильного висновку, що на придбання медикаментів та медичного обладнання позивачем було витрачено 5010,27 грн., тому, враховуючи, що ОСОБА_3 добровільно передав позивачу для придбання медичних препаратів 1500,0 грн., з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкоди у розмірі 3510,27 грн. (5010,27 грн. - 1500,0 грн.).

Доводи апелянта про те, що касовими чеками з аптек підтверджується значно більша сума, що витрачена позивачем на придбання медичних препаратів, - є недоведеними, зважаючи на наступне.

При визначенні розміру витрат позивача на лікування, у зв»язку з отриманими травмами під час ДТП, що сталась з вини відповідача 29 листопада 2014 року, місцевий суд обґрунтовано виходив з аналізу змісту наступних доказів:

- переліку препаратів, що зазначені у наданих позивачем виписних епікризах КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16», згідно яких під час перебування позивача на стаціонарному лікуванні у періоди з 29 листопада 2014 року по 19 грудня 2014 року та з 02 лютого 2015 року по 18 лютого 2015 року йому, позивачу, були призначені: цифран, линекс, аміцил, фраксипарин, аспірин-кардіо, кетанов, анальгетики, антибіотики, сосудисті, антикоагулянти, венотоники, а також здійснення перев»язок (а.с. 17, 18);

- довідки-переліку медичних препаратів та медичних засобів КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16», що застосовувались під час лікування позивача у стаціонарі у період з 29 листопада 2014 року по 19 грудня 2014 року: цефтриаксон 1,0 гр.фл. - 20 штук, розчин натрія хлорида 0,9% 200,0 - 32 шт., лефлоцин 750 мг150 мл. - 10 шт., розчин реополіклюкина 200,0 - 5 шт., кетанов амп. 1,0 мл. №10 - 4 шт., лейкопластир упак. - 3 шт., фраксипарин розчин д/ін. шпр. 0,3 №10 - 1 шт., набір імплатнів для остеосинтеза великоберцової кістки - 1 шт., аспірин кардіо №20 - 2 шт., системи для в/в ін. - 20 шт., набір препаратів для анестезії - 1 шт., гіпсові бинти 7х14 (упак.) - 6 штук, лінекс капс. упак. - 3 шт., тентгенплівка 30х40х1 - 5 шт., марля 5 м. х 90 см. - 4 шт., лизина есцинат амп. упак. - 2 шт., трен тал (амп) №10 - 1 шт., спирт мед. 100 мл. флак. - 2 шт. (а.с. 97, 98);

- довідки КЗ «Солонянська ЦРЛ» ДОР» від 24.11.2015 року, згідно якої позивач з 12.11.2015 року по 24.11.2015 року проходив лікування за діагнозом: зростаючий перелом кісток правої гомілки (а.с. 16); інформації щодо призначених позивачу медичних препаратів довідка не містить;

- касових чеків, копії яких долучені до матеріалів справи на а.с. 66 - 76, 105 - 112; колегія звертає увагу, що при визначенні розміру матеріальної шкоди місцевим судом із вказаних чеків обґрунтовано взято до уваги лише вартість препаратів, які перебувають у межах призначень лікарів, згідно вказаних вище виписних епікризів і довідки-переліку, та у межах відповідного періоду часу. Зокрема касові чеки у кількості 32 штук, копії яких знаходяться на а.с. 110 - 112, обґрунтовано не взяті до уваги місцевим судом, оскільки вони оформлені у період з січня по липень 2016 року, тобто за межами періоду призначень лікарів, що визначені в наведених вище виписних епікризах за грудень 2014 року і лютий 2015 року та у довідці-переліку КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16».

Колегія наголошує, що ні місцевому суду, ні суду апеляційної інстанції позивачем не надано інших доказів, крім зазначених вище, щодо проходження ним лікування (стаціонарного чи амбулаторного) або призначення йому медичних препаратів у зв»язку із травмою, отриманою під час ДТП, яка відбулась 29 листопада 2014 року. Клопотань про надання відповідних доказів чи витребування їх судом позивачем або його представником у суді апеляційної інстанції не заявлено, що стверджується журналом та звукозаписом процесу.

Доводи апеляційної скарги щодо непогодження з оскаржуваним рішенням в частині визначення розміру матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров»я, - є недоведеними, ґрунтуються на припущеннях; власний математичний розрахунок розміру матеріальної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров»я, позивачем суду не представлено; після роз»яснення права щодо надання такого розрахунку та інших письмових доказів на підтвердження розміру витрат на придбання медичних препаратів та матеріалів, відповідних клопотань позивачем чи його представником не заявлено, що стверджується журналом та звукозаписом процесу суду апеляційної інстанції.

Місцевим судом правомірно відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення з ПрАТ «УТСК» 6195,00 грн., оскільки твердження позивача про витрату вказаної грошової суми на придбанням пального для транспортування до лікарні, до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська та апеляційного суду Дніпропетровської області для участі в судових засіданнях є недоведеними; позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами факт витрат грошових коштів саме для відвідування зазначених установ у зв»язку з ДТП, що відбулась 29 листопада 2014 року. Крім того, не передбачено стягнення витрат на проїзд, що були понесені учасником процесу у зв»язку з розглядом іншої справи.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача франшизи, оскільки, згідно ст. 12 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров»ю потерпілих, не застосовується.

Надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо спричинення позивачу моральної шкоди, яка полягає у пережитому стресі під час зіткнення автомобілів, перенесеному фізичному болю, хвилюваннях за своє здоров'я. Враховуючи характер отриманих тілесних ушкоджень; виходячи з принципів розумності і справедливості, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення на користь позивача моральної шкоди у достатньому та необхідному розмірі 10000,00 грн., яка підлягає стягненню із винуватця ДТП ОСОБА_3

Крім того, при визначенні розміру присудженої до стягнення моральної шкоди, місцевий суд обґрунтовано взяв до уваги факт вчинення відповідачем ОСОБА_3 злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України; відповідальне та небайдуже ставлення відповідача до потреб позивача, про що свідчить добровільне надання матеріальної допомоги на лікування в сумі 1500,0 грн. та придбання для лікування позивача набору для остеосинтеза гомілки вартістю 10980,0 грн. (а.с. 128). Правомірно враховано і стан здоров»я відповідача ОСОБА_5, який, згідно виписок з медичних карток стаціонарного хворого Дніпропетровського обласного клінічного центру кардіології і кардіохірургії ДОР №01577 та № 01882 за травень 2015 року та травень 2016 року, має низку хронічних захворювань (а.с. 119 - 127).

Клопотань про представлення суду апеляційної інстанції доказів щодо розміру заподіяної моральної шкоди чи витребування їх судом - позивачем не заявлено.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чипроцесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Колегія наголошує, що рішення Солонянського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2017 року відповідачами ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» чи ОСОБА_3 не оскаржене; суд апеляційної інстанції розглядає дану справу у межах доводів апеляційної скарги позивача, відповідно до ст. 303 ЦПК України.

За частиною 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на положення ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Солонянського районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді