Провадження № 2/761/5555/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого суді Юзькової О.Л.,

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «Верстат», ОСОБА_3 про набуття права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 02.11.2001 р., виданим Головним управлінням Житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 29.10.2001 р. № 1209-С позивачу на праві власності належить 73/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до відповіді Комунального підприємства київської міської ради Київського міського бюро технічної інвентаризації від 13.03.2017 р. № 062 /14-2908 27/100частин квартири належать ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого 1-ою Київською державною нотаріальною конторою 10.10.2001 р., реєстраційний номер 10-5206, подарованого ОСОБА_4 Позивач будучи власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 відкрито проживала та користувалась всіма приміщеннями помешканнями, сплачувала комунальні послуги за квартиру. Дані обставини свідчать про добросовісність заволодіння чужим майном та продовження й наразі відкритість та безперервність володіння даним нерухомим майном. Зважаючи на те, що позивач відкрито та добросовісно володіє, користується 27/100 частин майна, які належать відповідачу, протягом більш ніж 15 років і продовжує безперервно ним володіти представник позивача просить суд визнати за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на 27/100 частини квартири, житловою площею 10,5 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача просила розглянути справу за її відсутністю та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення.

Представник ЖБК «Верстат-5» направив в адресу суду заяву про визнання позову де зазначив наступне. В спірній квартирі зареєстрована та проживає х липня 1976 р. позивач ОСОБА_2 разом із синами, невісткою та онукою. Зазначена квартира АДРЕСА_1 складається з 3-х кімнат та право власності на 73/100 частин квартири належить позивачу. Як стало відомо ЖБК «Верстат-5» з 2001 р. 27/100 частин квартири належить за договором дарування ОСОБА_5. Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в помешканні не був і ніколи в квартирі не проживав. Проживання позивача на всій площі квартири є відкритим, ЖБК «Верстат-5» цього не заперечує, та навпаки, підтверджує, що ОСОБА_2 протягом усього проживання в помешканні сплачувала комунальні послуги та послуги з обслуговування прибудинковою території за загальну площу всієї квартири, що має 39,30 кв. м. Таким чином, ЖБК «Верстат-5» визнає право позивача на 27/100 частин квартири та просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

Суд, керуючись положеннями ст.ст. 169,224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим наступне.

Встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належать 73/100 частин квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру, що його видано Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 02.11.2001 р.

Право власності позивача зареєстровано в Київському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна 06.11.2001 р. за № 791/30278.

Як свідчить відповідь КП Київського міського бюро технічної інвентаризації № 062/14-2908 (И-2017) від 13.03.2017 р. на адвокатський запит за даними реєстрових книг Комунального підприємства майно за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності зареєстровано: 73/100 за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської держадміністрації 02.11.2001 р. на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 2910.2001 р. № 1209-С на 73/100; 27/100 за ОСОБА_3 на підставі договору дарування посвідченого 1-ою Київською держнотконторою 10.10.2001 р. реєстровий № 10-5206, по якому ОСОБА_4 подарував ОСОБА_3 27/100 кв. 6, буд. 53-г.

Також встановлено, що будинок АДРЕСА_1 перебуває на утриманні і обслуговується Житлово-Будівельним кооперативом «Верстат-5».

За довідкою ЖБК «Верстат-5» № 10 від 2017 р. власник 73/100 частин квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за даною адресою з 13.07.1976 р.

Власник же 23/100 частин квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6 зареєстрований в даній квартирі не був, в даній квартирі з 2001 р. не проживав. Довідка № 11 видана у 2017 р.

Також, як вбачається з відповіді на запит суду, зроблений в порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України, ОСОБА_3 зареєстрованим по м. Києву е значиться.

За наявними в матеріалах справи відомостями ОСОБА_2 сплачувала комунальні послуги з 2001 р. за частину 27/100, яка не перебуває у її власності, заборгованості не має.

Такі дані надано ЖБК «Верстат-5» за місцем вимоги 13.04.2017 р., довідка за № 8.

З письмових пояснень представника ЖЬБК «Верстат-5» вбачається, що позивач проживає в квартирі АДРЕСА_1, таке володіння є відкритим і безперервним.

Доказів, які б свідчили відсутність зазначеного представником позивача, представником ЖБК «Верстат-5», заперечень щодо права за ОСОБА_2 на користування майном, під час розгляду справи отримано не було.

Відповідно до правил статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

З вселення у спірну квартиру з 1976 року позивач проживає та утримує квартиру. Також користування майном - квартирою у цілому продовжується з 2001 і по день звернення до суду

Також не встановлено обставин, які б свідчили про те, що починаючи з 2001 р. власник 27/100 квартири ОСОБА_3 заявляв права на майно, яким користується позивач, та приймав участь у його утриманні.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, можна зробити висновок про те, що ОСОБА_2 добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більше ніж десять років, а тому наявні підстави для визнання за нею право власності на 27/100 частини квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на 27/100 частини квартири АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя