Справа № 761/9429/17
Провадження № 2/761/4274/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 відшкодування шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1, в якому просило суд стягнути з останньої суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі - 3 310,36 грн. та судовий збір.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10.10.2015 року в м. Києві на пр. Московському, ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, не обрала безпечної швидкості руху, не дотрималась дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 та тролейбусом ЛАЗ 301Д1 б/н НОМЕР_4. В результаті зазначеного ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Потерпілій стороні в ДТП, було виплачено страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу у розмірі 3 310,36 грн. Постановою Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 була визнана винною та притягнута до адміністративної відповідальності. Оскільки ПрАТ «СК «Провідна» повністю виконало покладені на нього зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій стороні, та беручи до уваги те, що відповідачка порушила пп. в) п. 38.1.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме самовільно залишила місця дорожньо-транспортної пригоди, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 3 310,36 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу, а також судові витрати.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував, звертав увагу на те, що постановою Оболонського районного суду м. Києва встановлено самовільне залишення ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди, в зв'язку з чим ПрАТ «СК «Провідна» має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача відповідно до п. в) п. 38.1.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем своєї реєстрації, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у її відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав.

Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 29.04.2015 року між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_1 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно Полісу НОМЕР_5, за яким остання застрахувала цивільну відповідальність власника перед третіми особами при використанні транспортного засобу марки «Ауді» д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 24).

10.10.2015 року ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті проспектів Оболонського та Московського в м. Києві не дотрималась безпечної дистанції в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що рухався попереду, під керуванням ОСОБА_3, який у свою чергу від удару допустив зіткнення із тролейбусом ЛАЗ 301Д1 б/н НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_4, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 76577008 та довідкою про пошкодження транспортних засобів (а.с. 21, 22).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Оболонського районного суду м. Києва від 05 січня 2016 року ОСОБА_1 була визнана винною та притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за порушення нею вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, яке постановою Апеляційного суду м. Києва від 03 лютого 2016 року залишено без змін (а.с.15-20).

У відповідності з ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП є встановленою та не підлягає доведенню.

Відповідно до страхового акту № від 04.04.2016 року сума збитків завдана власнику тролейбусу ЛАЗ 301Д1 б/н НОМЕР_4, склала в розмірі 3 310,36 грн. (а.с. 12-13), яку ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» відшкодувало Тролейбусному ремонтно-експлуатаційному ДЕПО №3 КП «Київпастранс», що підтверджується платіжним дорученням № 0019451 від 04.05.2016 року (а.с. 25).

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що оскільки відповідач ОСОБА_1 самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди у ПрАТ «СК «Провідна» на підставі ст. 38 норм ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникло право регресної вимоги.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно пункту 22.1 статті 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ч. 1 ст. 993 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Згідно положень абз. в) пп. 38.1.1, п 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником)

Разом з тим, за умовами ч.1,2,3 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції". )

Отже, оскільки що в матеріалах справи відсутня постанова суду, яка набрала законної сили про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-4 КпАП України, тим самим відсутні докази в розумінні ст.ст. 57, 60 ЦПК України щодо самовільного залишення місця дорожньо-транспортної події останньою, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки шкоди в порядку регресу, а тому в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 33, 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 10, 59, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 218, 223-228, 232, 293, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «страхова компанія «ПРОВІДНА» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Осаулов А.А.