Справа №: 398/3936/16-ц
провадження №: 2/398/863/17
"16" червня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Бугайченко Т.А., з участю секретаря Величко Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Олександрії справу за позовом Обласного комунального виробничого підприємства Дніпро-Кіровоград до ОСОБА_1 про стягнення боргу за послуги з водопостачання і водовідведення,
ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернулось в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу в сумі 5 086 грн. 95 коп.
Відповідач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Оплату за послуги підприємства відповідач не здійснює і тому, станом на 01.12.2016 року утворилася заборгованість в сумі 5 086 грн. 95 коп., що підтверджується наданим розрахунком. Тому просить стягнути з відповідача зазначену суму боргу.
Представник позивача в судове засідання не зявилась, направила заяву про розгляд справи без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявилась, причини неявки не повідомила, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 61 ЦПК України).
Згідно зі ст. 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» визначено зобовязання споживачів щодо своєчасного внесення плати за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до загальних умов виконання зобовязання, установлених ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобовязань.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Оплату за послуги підприємства відповідач не здійснює, тому станом на 01.12.2016 року утворилася заборгованість в сумі 5 086 грн. 95 коп., що підтверджується наданим розрахунком.
Тому з відповідача необхідно стягнути даний борг.
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.
Відповідно до наданої квитанції, позивач за надання даного позову до суду, сплатив судовий збір в сумі 1 378 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання», ст.ст. 322, 526 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 214 215 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» 5 086 грн. 95 коп. боргу за послуги водопостачання та водовідведення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» 1 378 грн. 00 коп. судових витрат з кожного.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії рішення .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.А. Бугайченко