АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2006/17 Головуючий 1 інст. - Нев`ядомський Д.В.
Справа № 640/9284/16-ц Доповідач - Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» червня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11 січня 2017 року по справі за заявами ОСОБА_1, ОСОБА_3, стягувач: ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною заявою, в обґрунтування якої посилався на те, що 16 грудня 2011 року між ним, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір позики на суму 182000,00 доларів США, за умови повернення боргу частинами, останній строк якої визначений 01 липня 2013 року.

Пунктом 12 цього договору, визначено, що всі спори, що можуть виникнути в процесі виконання умов договору, вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін, а у разі неможливості досягнення згоди, суперечки підлягають вирішенню в постійно діючому третейському суді при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» в м. Харкові.

Зазначив, що він будь-яких позовів від ОСОБА_2, викликів до третейського суду не отримував, про дати, місце та час розгляду справи третейським судом належним чином не був повідомлений, копій рішень не отримував.

З оскаржуваним рішенням третейського суду він був ознайомлений через свого представника лише 16 травня 2016 року при ознайомленні з матеріалами справи № 640/9128/13-ц.

Зазначив, що він був позбавлений можливості прийняти участь у цьому судовому розгляді, надати свої заперечення щодо заяви стягувача про відсутність підстав для задоволення цієї заяви, та взагалі був позбавлений можливості своєчасно подати заяву про скасування рішення третейського суду.

Відповідно до офіційних відомостей про вищезазначений третейський суд, що опубліковані на сайті Єдиного державного реєстру громадських формувань у формі відкритих даних, місцем його розташування та діяльності на даний момент є проспект Науки, № 40, м. Харків, та наведений склад суддів цього суду, серед яких відсутня суддя ОСОБА_4

Відповідно до відповідей Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 24 березня 2016 року за № 64/08.02-25, від 01 квітня 2016 року за № 74/08.02-25 зазначений третейський суд раніше знаходився по вул. Гоголя, № 11, м. Харків та при тому ж самому складу суддів, серед яких відсутня суддя ОСОБА_4, а також те, що суддя ОСОБА_4 у період з 2007 року по 2013 року у складі суддів постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» в м. Харкові не перебувала.

Вказав, що як вбачається з регламенту цього третейського суду ОСОБА_2, який був стороною по справі, на той час був одним із засновників Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій», при якій створено цей суд, а саме керівником Товариства з обмеденою відповідальністю «КУА-Траст Центр». Дана обставина свідчить про те, що будь-який суддя, який входив до складу суддів цього третейського суду, міг бути прямо чи опосередковано заінтересованим в результаті вирішення спору. В даному випадку відсутнє вільне волевиявлення сторони щодо розгляду справи третейським судом.

Зазначив, що третейським судом вирішено питання про його обов'язок по сплаті боргу, пені та процентів за договором позики без його фактичної участі як сторони у справі, незаконного позбавивши його права на участь як сторони у справі за цим спором, тобто третейським судом вирішено питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Просив визнати такими, що є поважними причини пропуску процесуального строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду і поновити цей строк; скасувати рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» м. Харкова від 08 квітня 2013 року по справі № 01/13/01/28 про стягнення боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у сумі 1 392 846,92 грн., як таке, що постановлено з порушенням вимог статей 16-19 та пункту 5 частини 3 статті 51 Закону України «Про третейські суди».

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеною заявою, в обґрунтування якої посилався на те, що нещодавно йому стало відомо про наявність судового рішення третейського суду від 08 квітня 2013 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та нього про стягнення боргу у сумі 1 392 846,92 грн. по справі № 01/13/01/28. Про наявність вказаного рішення третейського суду йому стало відомо з тексту іншого рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 30 листопада 2015 року, яке зараз переглядається Дзержинським районним судом м. Харкова за заявою ОСОБА_1 в межах справи № 638/6545/16-ц.

Зазначив, що до цього часу він будь-яких позовів від ОСОБА_2, викликів до третейського суду не отримував, про дати, час та місце розгляду справи третейським судом належним чином повідомлений не був, копії рішення третейського суду від 08 квітня 2013 року не отримував.

Вказав, що він був позбавлений можливості прийняти участь у цьому судовому розгляді, надати свої заперечення щодо заяви позивача про відсутність підстав для задоволення цієї заяви, та взагалі був позбавлений можливості своєчасно подати заяву про скасування рішення третейського суду.

Зазначив, що він не обирав неповноважну суддю третейського суду ОСОБА_4 та не отримував списки суддів для обрання та призначення третейського судді.

Відповідно до офіційних відомостей про вищезазначений третейський суд, що опубліковані на сайті Єдиного державного реєстру громадських формувань у формі відкритих даних, місцем його розташування та діяльності на даний момент є проспект Науки, № 40, м. Харків, та наведений склад суддів цього суду, серед яких відсутня суддя ОСОБА_4 Раніше цей третейський суд знаходився по вул. Гоголя, № 11, м. Харків та при тому ж самому складу суддів, серед яких відсутня суддя ОСОБА_4

Відповідно до відповіді Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 28 квітня 2016 року за № 03/08.02-25 суддя ОСОБА_4 у період з 2007 року по 2013 року у складі суддів постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» в м. Харкові не перебувала.

Зазначив, що як вбачається з регламенту цього третейського суду ОСОБА_2, який був стороною по справі, на той час був одним із засновників Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій», при якій створено цей суд, а саме керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «КУА-Траст Центр». Дана обставина свідчить, що будь-який суддя, який входив до складу суддів цього третейського суду, міг бути прямо чи опосередковано заінтересованим в результаті вирішення спору. В даному випадку відсутнє вільне волевиявлення сторони щодо розгляду справи третейським судом.

Вказав, що третейським судом вирішено питання про його обов'язок по сплаті боргу, пені та процентів за договором позики без його фактичної участі як сторони у справі, незаконного позбавивши його права на участь як сторони у справі за цим спором, тобто третейським судом вирішено питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Просив визнати поважними причини пропуску строку на подання заяви про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 08 квітня 2013 року по третейській справі № 01/13/01/28 та поновити цей строк; скасувати рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» м. Харкова від 08 квітня 2013 року по справі № 01/13/01/28 про стягнення боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у сумі 1 392 846,92 грн., як таке, що постановлено з порушенням вимог статей 16-19 та пункту 5 частини 3 статті 51 Закону України «Про третейські суди».

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 25 серпня 2016 року об'єднано в одне провадження заяви ОСОБА_1, ОСОБА_3, стягувач: ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» про стягнення боргу.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 січня 2017 року заяви ОСОБА_1, ОСОБА_3 - задоволено, визнано поважними причини пропуску процесуального строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду і поновлено цей строк; скасовано рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» м. Харкова від 08 квітня 2013 року по справі № 01/13/01/28 про стягнення боргу з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у сумі 1 392 846,92 грн., адміністративного збору в розмірі 100,00 грн., та третейського збору у розмірі 1147,00 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких ОСОБА_1 просив ухвалу - змінити та встановити у цьому рішенні наявність таких додаткових підстав для скасування вищезазначеного рішення третейського суду, а саме:

порушення вимог статей 8, 9, 16-17 Закону України «Про третейські суди» при формуванні складу для розгляду третейського спору в зв'язку з відсутністю у списках суддів цього суду фізичної особи ОСОБА_4, якою прийнято рішення у третейській справі, тобто наявність підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 389-5 ЦПК України;

з урахуванням правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-831цс15), в якій прийнято рішення третейським судом, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, тобто наявність підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 289-5 ЦПК України;

з урахуванням вищевикладених позицій ЄСПЛ та за відсутності згоди відповідача ОСОБА_1 на розгляд цього конкретного спору саме у третейському суді, в даному випадку судом, вирішено питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі, тобто наявність підстави, передбаченої пунктом 5 частини 2 статті 289-5 ЦПК України;

з урахуванням вимог статей 5, 12 Закону України «Про третейські суди» та частини 2 статті 215 ЦК України, зазначити про недійсність (нікчемність) третейського застереження, яке викладене у пункті 12 договору позики від 16 грудня 2011 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та ОСОБА_3, в зв'язку з відсутністю в ньому предмету спору, який може бути переданий на розгляд третейського суду, тобто наявність підстави, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 389-5 ЦПК України.

ОСОБА_2 просив ухвалу суду - скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяв про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 08 квітня 2013 року по третейській справі № 01/13/01/28 - відмовити.

При цьому посилалися на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що фактично не розглянув питання щодо нікчемності третейського застереження, судом не надано будь-якої оцінки доказам, наведеними заявниками, та не вирішив цього спірного питання, яке має суттєве значення для розгляду цієї справи; що після зміни прізвища з ОСОБА_4 на ОСОБА_4 в квітні 2008 року, відомості про таку зміну до списків суддів третейського суду засновниками цього суду не надавалися, однак відповідні зміни підлягають державній реєстрації уповноваженим органом; що враховуючи зміст третейського застереження, що викладене у пункті 12 договору позики від 16 грудня 2011 року, заявники наполягали про відсутність в ньому вичерпного кола питань, які можуть передаватися на розгляд третейського суду, та не надає можливість встановити який саме конкретний спір та саме з яких питань може бути предметом розгляду третейського суду; що у даних правовідносинах за договором позики, щодо якого ухвалено спірне рішення третейського суду, фактичний розмір суми боргу, як складової частини розрахунків, обчислений у доларах США з порушенням вимог матеріального права, тому правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21 жовтня 2015 року безумовно підлягає застосуванню; що матеріали третейського розгляду не містять жодного доказу, що вказаний спір розглядався у цьому третейському суді за спільним, позивача та обох відповідачів, волевиявленням сторін, та надання відповідачами згоди на розгляд цього конкретного спору про стягнення визначеної суми боргу саме у третейському суді, таким чином, оскільки боржники не надавали своєї згоди на розгляд цього конкретного спору саме у третейському суді та такі докази в матеріалах справи відсутні, та третейським судом у даному випадку фактично ухвалено заочне рішення, що є виключною прерогативою судів загальної юрисдикції, то заявники обґрунтовано вважали, що третейським судом вирішено питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

ОСОБА_2 вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що у Жовтневому ВДВС Харківського МУЮ знаходиться на виконанні зведене виконавче провадження № 45307672 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 640/9128/13-ц виданого Київським районним судом м. Харкова 29 серпня 2013 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 1 392 846,92 грн. та виконавчого листа по справі № 6/2018/364/2012/03, виданого Київським районним судом м. Харкова 30 листопада 2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 1 275 604,20 грн. З метою виявлення майна боржника та забезпечення повного виконання вищевказаних рішень суду державним виконавцем було виявлено майно боржника: нерухоме та рухоме, банківські рахунки, винесено постанову про арешт та заборону відчуження автотранспортного засобу марки ВАЗ 2103, 1974 року випуску ДНЗНОМЕР_2, зареєстрованого за боржником ОСОБА_3, оголошено в розшук, копію постанови направлено до УДАІ ГУМВС України в Харківській області для виконання. Зазначений транспортний засіб безпосередньо вилучено у ОСОБА_3 правоохоронними органами, затримано і постановлено на штрафну площадку. Після чого були проведені публічні торги з реалізації даного майна, транспортний засіб марки ВАЗ 2103, 1974 року випуску, ДН3НОМЕР_2 реалізовано 14 квітня 2014 року.

Вказав, що ОСОБА_3 ні в якій спосіб не оскаржувались дії державного виконавця стосовно примусових дій, також не оскаржувалась процедура проведення публічних торгів, результати їх проведення торговою організацією. При проведенні примусових дій за адресою реєстрації ОСОБА_3 12 листопада 2015 року старшим державним виконавцем при примусовому виконанні зведеного провадження про стягнення боргу солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 складено акт державного виконавця від 12 жовтня 2015 року, відповідно до якого з метою проведення виконавчих дій, а саме складання акту опису та арешту майна боржника, державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1. На вимогу державного виконавця надати безперешкодний вхід до приміщення боржник ОСОБА_3 в категоричній формі відмовив, від підпису відмовився.

Зазначив, що при примусовому виконанні зведеного провадження на рахунок з обліку депозитних сум надійшли грошові кошти більше ніж 100000,00 грн. та дії державного виконавця з цього приводу ОСОБА_3 також оскаржено не було.

Вказав, що ОСОБА_3 04 лютого 2016 року отримав копію постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 11 листопада 2013 року за ВП № 41249407, що підтверджується його особистим підписом на цій постанові.

Зазначив, що з метою виявлення майна боржника у вказаному вище зведеному виконавчому провадженні та забезпечення повного виконання вищевказаних рішень суду державним виконавцем виявлено майно боржника ОСОБА_1: нерухоме та рухоме, банківські рахунки, винесено постанову про арешт та заборону відчуження автотранспортного засобу марки CHERY TІGGO, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за боржником ОСОБА_1, оголошено в розшук, копію постанови направлено до УДАІ ГУМВС країни в Харківській області для виконання.

Крім того, Московським районним судом м. Харкова від 21 березня 2013 року постановлено ухвалу про обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. Після чого у 2014 році боржник ОСОБА_1 особисто ініціював зустріч з позичальником ОСОБА_2 та зробив спробу домовитись про часткове щомісячне погашення заборгованості за третейськими рішеннями в порядку добровільного виконання виконавчих проваджень, навіть частково в незначній частині сплатив суму боргу особисто ОСОБА_6

Таким чином, ОСОБА_1 дізнався про існування рішення третейського суду ще у 2013 році, а при зверненні до Київського районного суду м. Харкова ввів суд в оману та надав неправдиві відомості щодо своєї необізнаності про винесення рішення, проведення виконавчих дій.

Зазначив, що матеріали третейської справи №01/13/01/28 містять докази належного повідомлення сторін, поштові квитанції та описи вкладення до цінних листів з оригінальними поштовими печатками. Про зміну своєї адреси ОСОБА_1 та ОСОБА_3 додатково та своєчасно не повідомляли у належний спосіб сторону стягувача, тому їх було повідомлено про розгляд справи третейським судом належним чином та відповідно до вимог чинного законодавства.

Вказав, що чинним законодавством не передбачено, що ухвала суду про кількісний склад суду виноситься головою Третейського суду виключно в письмовій формі, дана ухвала може бути винесена і в усній формі, оскільки вона не надсилається сторонам, також не передбачено, що дана ухвала повинна бути приєднання до матеріалів третейської справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 необхідно відхилити, ухвалу суду - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Частиною 1 статті 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Скасовуючи рішення третейського суду, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що третейський суд вирішив питання про права та обов'язки відповідачів, які не брали участі у справі.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 8 статті 9 Закону України «Про третейські суди» від 11 травня 2004 року із змінами постійно діючий третейський суд підлягає державній реєстрації.

Державна реєстрація постійно діючого третейського суду здійснюється Міністерством юстиції України, Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласними, Київським, Севастопольським міськими управліннями юстиції протягом п'ятнадцяти днів з дня подання його засновником заяви. До заяви додаються рішення про утворення постійно діючого третейського суду, затверджені Положення і регламент цього суду та список третейських суддів, копія статуту та виписка або витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців заявника.

У разі внесення змін до документів, зазначених у пунктах 2-4 частини третьої статті 8 Закону, засновник постійно діючого третейського суду повинен протягом 15 днів подати до Міністерства юстиції України (його органу) заяву в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Частиною 1 статті 16 цього Закону передбачено, що склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді).

Відповідно до частини 1 статті 17 зазначеного Закону формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду.

На офіційному сайті цього третейського суду у формі відкритих даних, був розміщений його регламент, який діяв станом на момент ухвалення оскаржуваного рішення, тобто в квітні 2013 року

Згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 9 Регламенту кожній стороні надаються всі можливості для викладення своєї позиції. Сторони мають право обирати третейського суддю відповідно до третейської угоди або положень цього Регламенту, брати участь у засіданнях з третейського розгляду справи, представляти докази, брати, участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні і письмові пояснення третейському суду, викладати доводи і заперечення з усіх питань, що виникають у ході третейського розгляду, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників третейського розгляду, заявляти відводи, користуватися іншими правами відповідно до третейської угоди.

Пунктом 12 договору позики визначено, що всі спори, що можуть виникнути в процесі виконання умов даного Договору, вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін, а у разі неможливості досягнення згоди, суперечки підлягають вирішенню в постійно діючому Третейському суді при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» в м. Харкові.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням третейського суду при Асоціації захисту прав приватних інвестицій від 08 квітня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 1 392 846,92 грн. за договором позики від 16 грудня 2011 року, адміністративний збір в розмірі 100,00 грн., та третейський збір у розмірі 1147,00 грн. Справу розглянуто без участі відповідачів за адресою м. Харків, вулиця Короленко, № 11, а не за адресою постійної діяльності третейського суду при Асоціації захисту прав приватних інвестицій на той час: м. Харків, вул. Гоголя, № 11.

Із наданої до суду апеляційної інстанції справи третейського суду вбачається, що повідомлень від третейського суду про дату і місце розгляду справи відповідачі не отримували, ухвалу про порушення провадження від 28 січня 2013 року по цій справі, список третейських суддів, Регламент третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій», копію рішення ними не отримано та ним не надсилались.

Як свідчать матеріали справи третейського суду перелічені документи були отримані тільки ОСОБА_2

Статтею 398-5 ЦПК України передбачено підстави скасування рішення третейського суду.

Зокрема, пунктом 5 частини 2 статті 389-5 ЦПК України передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Як вбачається з матеріалів справи третейського суду відповідачі участі у справі не брали.

Вирішення питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі є підставою скасуванні рішення третейського суду.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, виходячи з того, що при вирішенні питання третейським судом про права та обов'язки відповідачів, вони не брали участі у справі, обгрунтовано скасував рішення третейського суду.

Посилання представника ОСОБА_2 на те, що відповідачі знали про існування рішення третейського суду, оскільки це рішення разом з іншим рішенням знаходиться на примусовому виконанні у зведеному виконавчому провадженні, тому відповідачі пропустили строк для звернення до суду з заявою про оскарження рішення третейського суду є необгрунтованими, виходячи з наступного.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтями 57-59 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 2 статті 389-1 ЦПК України передбачено, що заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Проте, матеріали справи не містять доказів обізнаності відповідачів про існування рішення третейського суду.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 пояснив, що копію рішення третейського суду ОСОБА_3 отримав тільки 05 липня 2017 року, а 11 липня 2017 року він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Документальних підтверджень того, що примусове виконання у зведеному виконавчому провадженні здійснювалось за рішенням третейського суду і відповідачам про це було відомо, не надано.

Доводи представника ОСОБА_1 щодо встановлення у цьому рішенні наявності таких додаткових підстав для скасування вищезазначеного рішення третейського суду, як порушення вимог статей 8, 9, 16-17 Закону України «Про третейські суди» при формуванні складу для розгляду третейського спору в зв'язку з відсутністю у списках суддів цього суду фізичної особи ОСОБА_4, якою прийнято рішення у третейській справі, тобто наявність підстави, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті 389-5 ЦПК України; з урахуванням правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-831цс15), в якій прийнято рішення третейським судом, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, тобто наявність підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 289-5 ЦПК України; з урахуванням вищевикладених позицій ЄСПЛ та за відсутності згоди відповідача ОСОБА_1 на розгляд цього конкретного спору саме у третейському суді, в даному випадку судом, вирішено питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі, тобто наявність підстави, передбаченої пунктом 5 частини 2 статті 289-5 ЦПК України; з урахуванням вимог статей 5, 12 Закону України «Про третейські суди» та частини 2 статті 215 ЦК України, зазначити про недійсність (нікчемність) третейського застереження, яке викладене у пункті 12 договору позики від 16 грудня 2011 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та ОСОБА_3, в зв'язку з відсутністю в ньому предмету спору, який може бути переданий на розгляд третейського суду, тобто наявність підстави, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 389-5 ЦПК України зведені до посилань на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку. Зокрема, суд першої інстанції звернув увагу на те, що наявність у списках суддів цього третейського суду судді ОСОБА_4 під іншим прізвищем - ОСОБА_4, яке вона отримала після розірвання шлюбу в квітні 2008 року, і не подання протягом встановленого статтею 9 Закону України «Про третейські суди» від 11 травня 2004 року із змінами строку, уповноваженому державному органу в сфері реєстрації громадських формувань необхідних відомостей про зміну у складі суддів цього третейського суду, не є підставою для скасування рішення третейського суду. Правова позиція Верховного Суду України, викладена в ухвалі від 21 жовтня 2015 року не може бути застосована при вирішенні даної справи, оскільки обставини справи інші.

Таким чином, судова колегія вважає, що даних, які б вказували на наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, апеляційні скарги не містять.

За таких обставин згідно статті 308 ЦПК України, апеляційні скарги підлягають відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст.307, п.3 ч.1 ст.312, ст.313, п.4 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії