АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №644/1876/17 Головуючий суддя І інстанції Горчакова О. І.
Провадження № 22-ц/790/5609/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Яцини В.Б.,

Суддів: Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «Імексбанк» про зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив зобовязати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити до Загального реєстру/ Реєстру переказів вкладників, які мають право на відшкодування за вкладами ПАТ «Імексбанк»» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та передати банку-агенту дані про ОСОБА_2 для здійснення виплати в сумі-149 900 грн.00 коп.

В обґрунтування свого позову вказав, що21.01.2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Імексбанк» було укладено договір про приєднання до публічного договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року № НОМЕР_1, вклад «постійний клієнт», «6 місяців».

Відповідно до Договору, ПАТ «Імексбанк», прийняв від ОСОБА_2, грошові на строковий депозитний рахунок, в сумі та на умовах дійсного Договору, що викладені на умовах депозиту на строк з 21 січня 2015 року по 21 липня 2015 року зі сплатою ПАТ «Імексбанк» Вкладнику процентів за зазначений період в розмірі 18 відсотків річних. Термін повернення вкладу за Договором 24 липня 2015 року. Відповідно до умов договору передбачалось, що Банк відкрив вкладнику строковий депозитний рахунок № 9003/4203, відповідно до квитанції №834 від 21.01.2015 року на рахунок № 9003, зараховано грошові кошти у сумі 14 9900 грн. 00 коп.

У порядку передбаченим Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до банку задля отримання гарантованої суми, Позивач дізнався, його не включено до Переліку вкладників ПАТ «Імексбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року, яка набрала законної сили, за позовом ОСОБА_2 визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ «ІМЕКСБАНК», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобовязано уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ «ІМЕКСБАНК», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Позивач вказує про те, що на виконання зазначеного рішення суду уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб були направлені документи щодо внесення ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на отримання гарантованого відшкодування. Однак Фонд гарантування вкладів фізичних осіб незаконно відмовився від цього.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року позовні вимоги задоволено. Зобовязано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до Загального реєстру/ Реєстру переказів вкладників , які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Імексбанк»» за рахунок Фонду вкладів фізичних осіб та передати банку-агенту дані про ОСОБА_2 для здійснення виплати в сумі - 149 900 грн.00 коп.

Не погоджуючись з таким заочним рішенням Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подало 19 липня 2017 року заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2017 року залишена без задоволення.

Не погоджуючись з таким заочним рішенням представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

При цьому посилалась на те, що судом не враховано положення спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідно до п.11 ч.4 ст. 26 Фонд не відшкодовує кошти, розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду до Фонду від Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Імексбанк» надійшло повідомлення про те, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2017 року у справі №757/8557/17-к було накладено на грошові кошти, що знаходяться на 361 рахунку фізичних осіб, відкритих в ПАТ «Імексбанк», яку було негайно прийнято до виконання Фондом гарантування. На виконання вимог п. 11 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14.02.2017 року у справі 757/8557/17-к, Фондом гарантування було скасовано рішення Комісії, відповідно до якого було погоджено внесення змін щодо ОСОБА_2Г до Реєстру вкладників, які пропонуються до затвердження виконавчою дирекцією. Досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні розпочато за заявою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Імексбанк» ОСОБА_3

Зазначила, що суд першої інстанції оскаржуваним рішенням зобовязує Фонд гарантування діяти всупереч Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тобто всупереч процедурі, визначеній Законом, та з перевищенням службових повноважень службових осіб Фонду гарантування.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

За змістом ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 21.01.2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Імексбанк» було укладено договір про приєднання до публічного договору № 1 банки вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року № НОМЕР_1, вклад «постійний клієнт 6 місяців».

Відповідно до Договору, ПАТ «ІМЕКСБАНК», прийняв від ОСОБА_2, грошові на строковий депозитний рахунок, в сумі та на умовах дійсного Договору викладені на умовах депозиту на строк з 21 січня 2015 року по 21 липня 2015року зі сплатою ПАТ «ІМЕКСБАНК» Вкладнику процентів за зазначений період в розмірі відсотків річних. Термін повернення вкладу за Договором 24 липня 2015 року. Умовами договору передбачалось, що Банк відкрив вкладнику строковий депозитний рахунок № 9003/4203, відповідно до квитанції №834від 21.01.2015 року на рахунок № 9003, зараховано грошові кошти у сумі 14 9900 грн. 00 коп.

Як встановлено судом, на підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 року № 50 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ІМЕКСБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 № 16 «Про запровадження тимчасове адміністрації у ПАТ «ІМЕКСБАНК», згідно з яким з 27.01.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІМЕКСБАНК».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 21 травня 2015 року № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВ/ «ІМЕКСБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 травня 2015 року №105 «Про початок процедури ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ «ІМЕКСБАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду в ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» ОСОБА_3 строком на 1 рік з 27 травня 2015 р. до 26 травня 2016 р. включно.

За приписами ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Так, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку та гарантії вкладників на повернення розміщених в таких банках вкладів врегульована Законом України від 23.02.2012р. № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2012, № 50, ст.564).

Згідно ст.37 вищезазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи.

При цьому згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Однак, згідно до п. 1 частини 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті про припинення не поширюється на зобовязання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України, у даному випадку 200 000 грн. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вказаних норм Закону України «Про систему гарантування вкладівфізичних осіб" наявні правові підстави для задоволення позову

Колегія суддів в цілому погоджується з таким висновком суду.

Так, відповідно до ст. 4 вказаного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції:

1) веде реєстр учасників Фонду;

2) акумулює кошти, отримані з джерел, визначених статтею 19 цього Закону, здійснює контроль за повнотою і своєчасністю перерахування зборів кожним учасником Фонду;

4) здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом.

Згідно до правової позиції, яка викладена у постановах Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року по справі № 6-2309цс16 та від 18 жовтня 2017 року по справі № 3-958гс17 за аналогічними позовами вкладників до Фонду гарантування вкладів, в таких спорах Фонд гарантування вкладу фізичних осіб про відшкодування коштів діє від імені сторони правочину договору вкладу.

Згідно до рішення суду, постанови Харківського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року по справі № 820/7242/15 за позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ІМЕКСБАНК» про визнання протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ «ІМЕКСБАНК», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок фонду гарантування вкладів фізичних осіб, - було зобовязано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ «ІМЕКСБАНК», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб . При цьому вказаною постановою Харківського окружного адміністративного суду м. Харкова було встановлено, що позивач ОСОБА_2 має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У задоволенні позову до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було відмовлено у звязку з тим, що заявлена вимога в цій частині є похідною від вимоги до Уповноваженої особи Фонду, яка вже була задоволена (а.с. 11-16). Відповідно до ухвали колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року вказана постанова Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2015р. набрала чинності (а.с. 17-21).

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обовязковість судового рішення.

Стаття 61 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, з огляду на вказану норму ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про те, що Фонд гарантування у спірних правовідносинах діє через свою Уповноважену особу, з урахуванням положень ст. 61 ЦПК України про преюдиціальне значення постанови окружного адміністративного суду м. Харкова від Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2015р. стосовно наявності у позивача права на внесення до Загального реєстру/Реєстру переказів вкладників та у світлі конституційних гарантій обовязковості судового рішення, колегія суддів погоджується з тим, що позовні вимоги ОСОБА_2 є доведеними.

У п. 11 ч. 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд не відшкодовує кошти, що розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Однак колегія суддів відхиляє доводи скарги, в яких з посиланням на вказану норму Закону фонд гарантування вкладів фізичних осіб вважає, що він не зобовязаний відшкодовувати кошти позивачу, оскільки це суперечить конституційним положенням про обовязковість постанови адміністративного суду про включення позивача ОСОБА_2 до переліку вкладників ПАТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. При цьому Фонд вказав, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року було накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунках 361 фізичних осіб, серед яких є рахунок ОСОБА_2, відкритих у АТ «ІМЕКСБАНК», МФО 328384, за адресою: м. Одеса, пр-кт Гагаріна, 12-А (а.с. 171-175).

Колегія суддів зважає на те, що оскільки чинна постанова окружного адміністративного суду від 02 грудня 2015 року є обовязковою для виконання і передбачає отримання позивачем від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб грошових коштів в рахунок відшкодування його банківського вкладу, - тому ці правомірні очікування позивача ОСОБА_2, що мають майновий характер, перебувають під захистом від незаконного і непропорційного втручання з боку держави, що передбачено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, вказана норма ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» про заборону відшкодування коштів, що перебувають під арештом, стосується лише того арешту, який був накладений за рішенням суду до віднесення банку до категорії неплатоспроможних і не стосується майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У даній справі банк було віднесено до категорії неплатоспроможних Постановою НБУ від 26.01.2016 року № 50.

Відповідно до ч.1 статті 173 КПК України (Відомості Верховної Ради України, 2013 р., №№ 9-13, ст. 88) в редакції Закону України від 16 липня 2015 року № 629-VIII не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Згідно до п. 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року по справі № 6-1790цс15 грошові кошти, що передані вкладником Банку у готівковій формі приймаються та обліковуються на іменному вкладному (депозитному) рахунку. При цьому Банк набуває права власності на грошові кошти. У свою чергу Банк використовує ці кошти на власний розсуд, здійснюючи активні та пасивні операції, а у вкладника є пряме право вимоги до банку про повернення вкладу.

Таким чином, будь-які неправомірні дії щодо грошових коштів, які знаходяться у банку на депозитних рахунках фізичних осіб є неправомірними діями щодо коштів банку та тягнуть відповідальність з неправомірними діями щодо майна юридичної особи.

У світлі вищевказаної правової позиції Верховного Суду України, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України підлягає застосуванню в цій справі, та відповідно до наведеного правового обґрунтування щодо незаконності арешту коштів неплатоспроможного банку зазначена ухвала слідчого судді від 14 лютого 2017 року про арешт грошових коштів на рахунку позивача ОСОБА_2 не звільняє Фонд гарантування вкладів фізичних осіб від визначених за оскарженим рішенням районного суду від 19.06.2017 року зобовязань Фонду перед ОСОБА_2 щодо включення до відповідного реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами банку за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та передачу банку-агенту даних про ОСОБА_2 для здійснення виплати в сумі 149 900 грн.

Колегія суддів також враховує, що навіть у ситуації, коли на грошові суми клієнта неплатоспроможного банку було судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, - Фонд гарантування вкладів не звільняється від визначеного Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обов'язку передати ці кошти приймаючому або перехідному банку для виплати відповідного відшкодування коштів за вкладом. Так, відповідно до ч. 10 ст. 152 ЦПК України майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на яке судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, може бути передано приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передане майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, тому відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308,313, 314, 315, 317, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053 м. Київ вул. Січових Стрільців 17 ) в дохід держави судовий збір на рахунок апеляційного суду Харківської області: розрахунковий рахунок: 0011; отримувач коштів: УДКСУ в Основянському районі м. Харкова; код отримувача: 37999628 ;банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області ;код банку отримувача: 851011 ;код бюджетної класифікації: 22030101 у розмірі 1650 грн.00 коп., сплату якого було відстрочено до розгляду скарги.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії