Справа № 454/1558/17 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/783/6141/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Поторицької сільської ради Сокальського району, з участю третьої особи ОСОБА_3, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

встановила:

В червні 2017 року позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до відповідача Поторицької сільської ради Сокальського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування покликалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла її мама ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина. Позивачка є дочкою померлої, відтак спадкоємцем першої черги, фактично останніх три роки постійно проживала разом із матір»ю, доглядала її та утримувала господарство. Зазначає, що спадщину прийняла, так як проживала із матір»ю, користується всім спадковим майном, доглядає за житлом, обробляє земельні ділянки, тому вважала, що проблем із прийняттям спадщини не буде.

Крім цього, мама 15.02.2015р. склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачці. Позивач звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовлено по причині пропуску строку необхідного для прийняття спадщини. Позивач зареєстрована в м. Сокаль, її аргументи про те, що вона проживала із матір»ю останні три роки, до уваги не бралися. Просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері строком на два місяці.

Ухвалою від 21.08.2017р. до участі в справі залучено третьою особу ОСОБА_3.

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 07 вересня 2017 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5., додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини спадкодавця ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4року терміном 2 (два) місяці, з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду оскаржила третя особа ОСОБА_3, з оскаржуваним рішенням не погоджується через неправильно та неповно досліджені докази і встановлені обставини, що мають значення для справи, на думку апелянта суд порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції повинен був встановити, чи є інші спадкоємці, які прийняли спадщину, оскільки належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, що залишилось поза увагою суду.

Відтак вважає, що справу суд розглянув при неналежному відповідачу, питання щодо заміни відповідача та залучення співвідповідача суд не вирішував.

Суд не дослідив ту обставину, що позивач не подавала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, згоди у спадкоємця ОСОБА_3 на подання заяви не запитувала.

На думку апелянта, позивач не надала будь яких доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, тому висновок суду щодо пропущення позивачем строку для прийняття спадщини з поважних причин є помилковим.

Стверджує, що суд не належним чином дослідив обставини по справі в частині встановлення факту проживання позивача з спадкодавцем, при цьому на думку апелянта у випадку спільного проживання позивача та спадкодавця разом до дня смерті, у суду відсутні правові підстави для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, оскільки такий не пропущений.

Вважає, що суд не з»ясував відношення відповідача до заявлених вимог.

Просить скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07 вересня 2017 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників розгляду справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач проживала із матір»ю до часу її смерті без реєстрації та знаючи про наявність заповіту у її користь вважала, що прийняла спадщину, відтак саме юридична необізнаність та мінімальний час пропуску строку на прийняття спадщини, на думку суду, є підставами для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено місцевим судом, що спадкодавець ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, про що 10.11.2016 р. складено відповідний актовий запис № 25, є рідною мамою позивача ОСОБА_4 (а.с. 4, 5).

Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав ОСОБА_4 є власником на підставі свідоцтва про право на спадщину 1/3 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с. 27-29).

Згідно заповіту від 05.02.2015 року ОСОБА_6 все своє майно заповіла дочці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Поторицької сільської ради (а.с. 6).

Також, з матеріалів справи встановлено, що 09.06.2017 року ОСОБА_3 звернулася із заявою до приватного нотаріуса ОСОБА_7, у якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину на майно спадкодавця ОСОБА_6, яка є її матір»ю. У заяві вказала про наявність іншого спадкоємця, дочки ОСОБА_4 (а.с. 12).

Із довідки виконкому Поторицької сільської ради №604 від 09.05.2017р. встановлено, що ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4р. є власником 1/3 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 На день смерті, згідно погосподарської книги, за вказаною адресою проживали і зареєстровані: дочка - ОСОБА_3, зять - ОСОБА_8 та онука - ОСОБА_9 (а.с. 13).

Звертаючись з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач ОСОБА_4 визнала те, що зареєстрована в м. Сокалі, що фактично унеможливило отримання свідоцтва про спадщину за заповітом, оскільки вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, при цьому позивач просила поновити такий строк зважаючи на те, що постійно проживала зі спадкоємцем, здійснила поховання мами, користується спадковим майном та вважає, що прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У разі пропуску строку для прийняття спадщини для спадкоємців передбачається цивільно-правова відповідальність, яка полягає у позбавленні їх права на прийняття спадщини.

Так, у ч. 1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом встановленого законом строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з цим, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними має бути обґрунтованим відповідними доказами.

В обґрунтування доводів поважності пропуску причин строку для прийняття спадщини позивач покликалася на те, що проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_6, вважала що прийняла спадщину, проте в силу реєстрації місця проживання за іншою адресою, не вважається такою що прийняла спадщину.

Крім цього зазначала, що необізнана з нормами закону в частині необхідності написання заяви в шестимісячний строк та на незначний термін пропуску шестимісячного строку.

Згідно довідки Поторицької сільської ради № 1683 від 10.11.2016р., ОСОБА_4 похоронила матір ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4р. за власні кошти. До дня смерті проживали разом та вела спільне господарство. ОСОБА_4 проживала без реєстрації (а.с. 26).

За таких обставин, суд першої інстанції задовольняючи позов обґрунтовано виходив із встановлених обставин справи, прийшов правильного висновку про те, що позивач з поважної причини пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, врахувавши при цьому, що позивач проживала із матір»ю до часу її смерті без реєстрації, знаючи про наявність заповіту у її користь вважала, що прийняла спадщину, а також суд звернув увагу на незначний час пропуску строку на прийняття спадщини.

В свою чергу, вирішуючи позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд розглянув спір із залученням в якості відповідача територіальної громади в особі сільської ради.

При цьому, доводи апелянта в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки судом на проведено заміну відповідача сільської ради на належного відповідача ОСОБА_3 чи залучення її як співвідповідача у справі, є безпідставними, оскільки відповідно до 33 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року) заміна первісного відповідача належним або залучення як співвідповідача відбувається лише за клопотанням позивача, однак такого подано не було, при цьому суд вірно ухвалою від 21.08.2017 р. залучив ОСОБА_3 до участі в справі як третю особу.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений 22 грудня 2017 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк