Справа № 760/4151/17-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2017 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Українець В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів, перевіривши виконання вимог статті 121 ЦПК України,

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху.

Відповідно до цієї ухвали, позовна заява не відповідає вимозі ч. 5 ст. 119 ЦПК України, згідно якої до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач заявила дві вимоги майнового характеру про стягнення заборгованості.

При звернені в суд позивач не сплатила судовий збір.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, ОСОБА_1 необхідно сплатити 1021 гривню 74 копійок судового збору за дві вимоги майнового характеру.

Позовна заява визнається неподаною та підлягає поверненню позивачу з огляду на наступне.

В ухвалі зазначалось про необхідність оплати судового збору за вимоги майнового характеру в розмірі 1021 гривні 74 копійок, оскільки заявлені вимоги не є вимогами про стягнення аліментів, які вже стягнуті іншим рішенням суду.

07 червня 2017 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про усунення недоліків, проте вимоги ухвали суду позивачем не виконані. Позивач вважає, що звільнена від сплати судового збору за заявленими вимогами, так як вони є похідними від вимоги про стягнення аліментів.

Разом з тим, позивачем заявлено позов не про стягнення аліментів, а про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів. Аліменти стягнуті іншим рішенням суду, і при зверненні в суд з таким позовом, ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначені пільги щодо сплати судового збору.

Вимоги, заявлені позивачем, не віднесені до таких, що звільняються від сплати судового збору.

Вбачається, що у порушення вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивач не сплатила судовий збір, про що вказувалось в ухвалі.

Згідно з ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на наведене, враховуючи, що позивач вимоги ухвали від 27 квітня 2017 року не виконала, для виконання мала достатньо часу, наслідки невиконання їй були роз'яснені, тому позовну заяву слід визнати неподаною та повернути позивачу.

Керуючись статтями 119-121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз'яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: