У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Сокальського районного суду Львівської області, Держави України в особі Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_4 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 16 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 липня 2016 року, на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що у зв'язку з порушенням органом державної влади - Сокальським районним судом Львівської області норм ст. ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України та норм ЦПК України, шляхом постановлення ухвали від 21 травня 2014 року про відмову у відкритті провадження у справі № 454/1394/14-ц, було порушено його права, гарантовані ст. ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, що потягло за собою спричинення йому моральної шкоди.

Просив стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби на свою користь 1 млн. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої суддею Сокальського районного суду Львівської області, який, на його думку, не виконав своїх обов'язків та порушив присягу.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 16 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25 липня 2016 року, відмовлено у відкритті провадження у справі у частині позовних вимог ОСОБА_4 до Сокальського районного суду Львівської області про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 01 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 3 ЦПК України та статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право у порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у визначений законом спосіб.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом установлено, що ОСОБА_4 звернувся до суду із позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок постановлення суддею Сокальського районного суду Львівської області про відмову у відкритті провадження у справі, яку в подальшому було скасовано судом апеляційної інстанції, що спричинило приниження його честі, гідності та ділової репутації. Вважає, що постановленням ухвали від 21 травня 2015 року у справі № 454/1394/14-ц, яка, на його думку, є завідомо неправосудною, суддя мав намір позбавити його доступу до правосуддя, чим грубо порушив його конституційні права, гарантовані статями 8, 40, 55, 56 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі статтями 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а також однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до зазначених положень Конституції України, судові рішення і, відповідно, дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов'язаних з підготовкою й розглядом справ у судових інстанціях) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не в інший суд першої інстанції.

Останнє порушувало б і принцип незалежності суддів, і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Суд є органом, який розглядає справи на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, посадових і службових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному ст. 129 Конституції України та законодавством про судочинство.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розгляду в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно із процесуальним законодавством. Оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-3139цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що позовна заява у частині вимог до Сокальського районного суду Львівської області не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства та суди правильно відмовили у відкритті провадження в частині цих вимог на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Також суди правильно відмовили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Держави України в особі Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди за відсутності правових підстав.

Доводи касаційних скарг зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 16 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 25 липня 2016 року, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 01 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 06 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Маляренко А.В. Ступак О.В.