Справа № 1007/3728/2012 Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/3051/17 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 21.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Приходька К.П.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_3 про поворот виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення подвійної суми завдатку,

у с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаною вище заявою, в якій просив здійснити поворот виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 8 квітня 2011 року та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 960 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 8 квітня 2011 року у справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення подвійної суми завдатку визнано мирову угоду, відповідно до умов якої за ним (ОСОБА_3 визнано право власності на садовий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 і земельну ділянку площею 0,06 га, що знаходиться за вказаною адресою. Також однією з умов мирової угоди було те, що на момент її підписання ОСОБА_3 повністю сплатив ОСОБА_2 за вказане майно грошові кошти у розмірі 960 000 грн. Однак ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 лютого 2012 року за апеляційною скаргою ОСОБА_4 ухвалу суду від 8 квітня 2011 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. При новому розгляді справи ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 5 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2013 року, його позов залишено без розгляду.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останньою ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2017 року заяву задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 безпідставно отримані кошти за судовим рішенням у розмірі 960 000 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2, через представника за довіреністю ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, й постановити ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 8 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення подвійної суми завдатку визнано мирову угоду, відповідно до умов якої сторони погодили вважати спір вирішеним остаточно з моменту: визнання права власності за ОСОБА_3 на садовий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 масиву садових товариств «Трудовик»; визнання права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,06 та, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_1; сума завдатку у розмірі 20 000 грн., яка одержана ОСОБА_2 від ОСОБА_3 за договором завдатку № 18/2 від 18 січня 2011 року, зараховується в рахунок вартості садового будинку з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 масиву садових товариств «Трудовик»; сума завдатку, яка одержана ОСОБА_2 від ОСОБА_3 розмірі 20 000 грн. за договором завдатку № 18/1 від 18 січня 2011 року, зараховується в рахунок вартості земельної ділянки площею 0,06 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3; сторони засвідчили, що на момент підписання мирової угоди ОСОБА_3 повністю сплатив ОСОБА_2 суму у розмірі 960 000 грн.

19 квітня 2011 року ОСОБА_3 на підставі даної ухвали суду від 8 квітня 2011 року зареєстрував у Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації право власності на садовий будинок АДРЕСА_4

8 серпня 2011 року ОСОБА_3 одержав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,06 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, що знаходиться за вказаною вище адресою, кадастровий номер НОМЕР_1.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області 27 лютого 2012 року за апеляційною скаргою ОСОБА_4 (колишньої дружини відповідача ОСОБА_2.) скасовано ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 8 квітня 2011 року, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 5 листопада 2012 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2013 року, позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення подвійної суми завдатку залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

Також установлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 4 лютого 2014 року задоволено частково позов ОСОБА_4 та визнано недійсним рішення виконавчого комітету Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області № 28 від 26 березня 2010 року «Про оформлення права власності на будинки», яким оформлено на ім'я ОСОБА_2 право власності на садовий будинок АДРЕСА_1 та доручено КП КОР «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» видати свідоцтво про право власності на вказані об'єкти нерухомого майна.

Визнано недійсним рішення Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області № 1728 від 30 вересня 2010 року в частині надання дозволу ОСОБА_2 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,06 га для ведення садівництва в СТ «Десна-3».

Визнано недійсним рішення Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області № 1759 від 18 жовтня 2010 року, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, та передано ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,06 га для ведення садівництва у АДРЕСА_1

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 25 травня 2010 року ОСОБА_2 на садовий будинок АДРЕСА_1

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий 26 листопада 2010 року на ім`я ОСОБА_2 на земельну площею 0,06 га у СТ «Десна-3» Рожнівської сільської ради.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданий 8 серпня 2011 року на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,06 га у СТ «Десна-3» Рожнівської сільської ради.

Цим же рішенням апеляційного суду усунено перешкоди ОСОБА_4 у користуванні садовим будинком АДРЕСА_1 Київської області та земельною ділянкою за цією ж адресою шляхом виселення ОСОБА_3 з будинку та зобов'язано його звільнити земельну ділянку.

Рішення апеляційного суду Київської області від 4 лютого 2014 року ОСОБА_3 виконав добровільно.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 20 березня 2015 року ОСОБА_4 зареєструвала право власності на садовий будинок, загальною площею 33,7 кв.м, житловою площею 19,2 кв.м, із надвірними будівлями за АДРЕСА_1

Задовольняючи заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для повороту виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 8 квітня 2011 року, якою визнано мирову угоду між сторонами, оскільки після виконання вказаної ухвали суду її було скасовано, а справу повернуто на новий розгляд. При новому розгляді справи позовну заяву ОСОБА_3 про стягнення подвійної суми завдатку залишено без розгляду. При цьому суд зазначив, що згідно з умовами мирової угоди, яка визнана судом, сторони особисто засвідчили, що на момент підписання мирової угоди ОСОБА_3 повністю сплатив ОСОБА_2 суму у розмірі 960 000 грн., а відтак відсутність розписки ОСОБА_2 не спростовує факту отримання ним вказаної суми грошових коштів, а свідчить лише про невиконання умови мирової угоди про надання розписки.

Проте колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 380 ЦПК України питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Таким чином, поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права.

Поворот виконання рішення можливий у будь-яких справах, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано вищестоящим судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.

З матеріалів справи вбачається, що в березні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення подвійної суми завдатку, посилаючись на те, що дізнався з газети про продаж садового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, передав власнику будинку 40 000 грн. завдатку та підписав з ним договори завдатку. Однак 2 березня 2011 року ОСОБА_2 не з'явився до нотаріальної контори і договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки не уклав. На підставі вищевикладеного просив стягнути на свою користь 80 000 грн.. завдатку.

8 квітня 2011 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області затверджено мирову угоду, укладену в даній справі, за якою сторони погодилися вважати спір вирішеним остаточно з моменту визнання права власності за ОСОБА_3 на садовий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 сторони дійшли згоди про те, що суми завдатку в загальному розмірі 40 000 грн. за договорами завдатку, одержані ОСОБА_2 від ОСОБА_3, зараховуються в рахунок вартості садового будинку та земельної ділянки.

Крім того, сторони в мировій угоді погодили розрахунок за садовий будинок та земельну ділянку в розмірі 960 000 грн., що повинно підтверджуватись відповідною розпискою, наданою ОСОБА_2 (п. 3 мирової угоди).

Проте суд першої інстанції, вирішуючи спір, зазначені вище обставини до уваги не взяв, не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог повороту виконання судового рішення, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги й заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України саме письмові докази мають істотне значення для правильного вирішення спору в частині доведеності розрахунку за мировою угодою. Не перевіривши належним чином обставини, на які посилався відповідач як на підставу відмови в задоволенні заяви, суд на порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України не встановив обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не дотримався встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів та дійшов передчасного висновку про задоволення заяви.

При цьому, як передбачено ч. 4 ст. 60 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зокрема, суд не перевірив та не встановив обставини передачі ОСОБА_2 грошових коштів, не з'ясував, чи була фактично виконана сторонами мирова угода, в тому числі в порядку примусового виконання на підставі Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ОСОБА_6 заперечуються обставини передачі грошових коштів.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що право власності останнього на садовий будинок та земельну ділянку, які були предметом мирової угоди, припинено, тому наявні всі підстави для виконання повороту виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області, однак під час апеляційного розгляду справи сторонами було долучено (до апеляційної скарги та заперечення на неї) інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, які за своїм змістом суперечать одна одній, а саме в частині власника нерухомого майна.

Окрім зазначеного, допустивши поворот виконання судового рішення від 8 квітня 2011 року та зобов'язавши ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 безпідставно отримані кошти в розмірі 960 000 грн., суд не звернув уваги на те, що вимоги про стягнення грошових коштів не були предметом стягнення за судовим рішенням та виконавчим провадженням, а тому не є поворотом виконання рішення суду у розумінні ст. 380 ЦПК України, яка розширеному тлумаченню не підлягає.

Саме таку позицію висловив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ України в ухвалі від 22 червня 2016 року, скасовуючи попередні судові рішення у справі, та в силу ч. 4 ст. 338 ЦПК України вона є обов'язковою для суду першої інстанції при новому розгляді справи.

Також із матеріалів справи вбачається, що ухвалу про затвердження мирової угоди скасовано Апеляційним судом Київської області 27 лютого 2012 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Із заявою у даній справі про поворот виконання судового рішення позивач звернувся лише 22 квітня 2015 року, тобто більш ніж через три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 ЦПК України заяву про поворот виконання рішення можна подати у межах позовної давності.

Позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред'явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред'явлення позову (заяви) особою, право якої порушене, відлік якого обчислюється з моменту коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Суд першої інстанції, розглядаючи заяву, належним чином не перевірив строки дотримання позовної давності при зверненні ОСОБА_3 до суду із зазначеною вище заявою, не встановив з якого часу у заявника виникло право на подання відповідної заяви.

Вказане вище свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а ухвала скасуванню з передачею питання про поворот виконання судового рішення у справі до суду першої інстанції на новий розгляд, відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, оскільки при вирішенні заявленого питання допущено порушення вимог цивільного процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2017 року скасувати, питання про поворот виконання судового рішення у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Т.Ц. Кашперська

К.П. Приходько