АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1176/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.В., Костенка А.М.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю представників сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Розсошанської сільської ради Хмельницького району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 квітня 2017 року,

встановила:

У листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Розсошанської сільської ради Хмельницького району про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0,06 га, розташовану на території садівничо-городнього кооперативу «Комунарець-2» в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_4

В обґрунтування позову зазначив, що його батько був власником спірної земельної ділянки, як член кооперативу. Після його смерті 17.06.1997 року у володіння спадковим майном фактично вступила його матір, ОСОБА_4, на той час, ОСОБА_5, яка померла 27.05.2013 року.

Він та його рідний брат, ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями майна померлої матері за законом першої черги.

ОСОБА_2 відмовився від свого права на частку в спадковому майні на його користь.

Однак нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю на земельну ділянку правовстановлюючого документу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.04.2017 року з урахуванням додаткового рішення від 30.06.2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку №57 розміром 0,06 га, на території Садівничо-городнього кооперативу «Комунарець-2», як спадкоємця за законом, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, померлого 17.06.1997 року. Стягнуто з Розсошанської сільської ради на користь ОСОБА_1 768,20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який не приймав участі в справі в суді першої інстанції, просив скасувати рішення суду від 05.04.2017 року та ухвалити нове рішення у справі, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

На думку апелянта рішення суду порушило його право користування спірною земельною ділянкою, якою він з 2011 року вільно користується та сплачує відповідні внески до кооперативу, членом якого він є.

Крім того, рішення суду є незаконним по суті, оскільки суд неповно встановив обставини справи, керувався нормами ЦК в різних редакціях, не дослідив спадкових справ після смерті батьків позивача.

В суді представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, підтримав рішення суду першої інстанції. Також заявив про те, що апеляційне провадження підлягає закриттю в звязку з тим, що оскаржуваним рішенням суду не було вирішено питання про права та обовязки апелянта.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що батькові позивача, ОСОБА_6, який помер 17.06.1997 року було виділено земельну ділянку №57 площею 0,06 га під садівництво на території садівничо-городнього кооперативу «Комунарець-2», членом якого він був до смерті.

Спадкоємцем померлого, який прийняв спадщину є його син, ОСОБА_1

Оскільки за життя спадкодавець не оформив свого права на спірний обєкт, тому за його спадкоємцем підлягає визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Однак такі висновки суду не можна вважати обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення виконкому Розсошанської сільської ради народних депутатів Хмельницького району від 26.10.1995 року, №26, було затверджено проект організації території і Статут садівничо-городнього кооперативу «Комунарець-2» на площі 4,91 га в кількості 69 осіб. По списку №51 значиться прізвище ОСОБА_6, номер дільниці 57, розмір ділянки 0,06 га.

В довідці від 05.02.2014 року, №5 голови правління кооперативу «Комунарець-2» вказано про те, що ОСОБА_6 дійсно є членом кооперативу «Комунарець-2», земельна ділянка №57, площа 0,06 га. При цьому, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_6 помер в 1997 році, тому він не міг бути членом кооперативу станом на 2014 рік.

Відповідно до довідки садівничого товариства «Ружичнянський квартал» від 15.05.2017 року, який, за твердженням апелянта, є правонаступником садівничо-городнього кооперативу «Комунарець-2», ОСОБА_3 обробляв земельну ділянку №57 в кооперативі з 2011 року по даний час, сплачував внески до кооперативу.

Згідно з довідкою голови правління ОК СТ «Ружичнянський квартал» від 06.11.2017 року, №36, ОСОБА_3 дійсно є членом обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Ружичнянський квартал», заборгованості по сплаті внесків не має.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про кооперацію» обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу;

Статтею 12 вказаного Закону передбачено права члена кооперативу, а саме:

участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління;

користування послугами кооперативу;

одержання кооперативних виплат та виплат на паї;

одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом;

право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб;

право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов'язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про кооперацію» земля кооперативу складається із земельних ділянок, наданих йому в оренду або придбаних ним у власність. Землі загального користування дачного кооперативу безоплатно передаються йому у власність із земель державної або комунальної власності відповідно до закону.

Як вбачається зі змісту п.п. 1.1., 1.2., 1.4. Статуту Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Ружичнянський квартал», затвердженого загальними зборами кооперативу 26.02.2016 року, Садівниче товариство «Ружичнянський квартал» (далі кооператив) створено та здійснює свою діяльність на земельних ділянках, які надані громадянам України для ведення садівництва та городництва у місті Хмельницькому на території Хмельницької міської ради в мікрорайоні Ружична. Засновниками та членами кооперативу є громадяни, які на день його створення в установленому порядку оформили, або ті що не оформили право власності на земельні ділянки в садівничо-огородньому кооперативі «Коммунаровець-2», землі якого були виділені рішенням №76-а від 05.07.1990 року виконавчим комітетом Хмельницької районної ради народних депутатів площею 5,03 га. У відповідно до ст. 2 Закону України «Про кооперацію», кооператив є юридичною особою, яка утворена фізичними особами, що добровільно обєдналися на основі членства з метою ведення спільної діяльності на засадах самоуправління для задоволення та захисту своїх законних соціальних, економічних та інших спільних інтересів без мети одержання прибутку, для надання послуг членам кооперативу.

Як передбачено п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду крім випадків, встановлених законом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обовязки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Враховуючи, що апелянт ОСОБА_3 є членом кооперативу, фактично користувався спірною земельною ділянкою і сплачував відповідні грошові кошти кооперативу, його право на участь в господарській діяльності кооперативу, користування послугами кооперативу гарантоване Законом, тому його звернення до суду апеляційної інстанції з конкретною апеляційною скаргою слід визнати обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності зі ст.ст. 58, 59 ЦПК України справа не містить належних та допустимих доказів того, що спірна земельна ділянка №57 розміром 0,06 га, яка була розташована на території Садівничо-городнього кооперативу «Комунарець-2», належала на праві приватної власності батькові позивача на день відкриття спадщини.

Оскільки наявність у спадкодавця права власності на спірне майно не знайшло свого підтвердження, тому визнання судом за спадкоємцем такого права в порядку спадкування за законом є помилковим.

Слід також зазначити, що судом не було досліджено питання власника та землекористувача спірної земельної ділянки, не визначено її правовий статус, місцезнаходження та конкретні проміри.

Як вбачається зі змісту Статуту Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Ружичнянський квартал», земельні ділянки кооперативу, які надані громадянам для ведення садівництва та городництва знаходяться на території м. Хмельницького, Хмельницької міської ради.

Однак в порушення ст.ст. 10, 30, 33, 35 ЦПК України судом не було вирішено питання щодо залучення вищевказаних осіб до участі в справі в якості сторони або третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, що призвело до порушення їх процесуального права на участь у розгляді справи судом. Виправити ці недоліки суду першої інстанції суд апеляційної інстанції процесуально позбавлений можливості.

Крім того, в порушення вимог ст. 215 ЦПК України резолютивна частина рішення суду містить декілька необґрунтованих висновків, зокрема, щодо заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_7 та невнесення відомостей про реєстрацію права власності на квартиру, що, як вбачається з матеріалів справи не було предметом судового розгляду.

Враховуючи встановлені вище обставини колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 309, 313, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Розсошанської сільської ради Хмельницького району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2, про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8. Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 39