Справа № 152/1237/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 грудня 2017 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря Палій М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, треті особи сектор з питань державної реєстрації Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області, Шаргородська державна нотаріальна контора Вінницької області, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

у с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовною заявою до Перепільчинецькоїсільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування за законом, треті особи сектор з питань державної реєстрації Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області, Шаргородська державна нотаріальна контора Вінницької області, ОСОБА_2, ОСОБА_3. Зазначила, що 22 лютого 2000 року померла її баба ОСОБА_4, яка по день смерті проживала і була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, яке складається, у тому числі, із житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області, вул. Перемоги, 11, яки розташований на земельній ділянці, розміром 0,61 га.

Спадкоємцем за заповітом після смерті баби був батько позивача ОСОБА_5, яки фактично спадщину прийняв, однак не оформив свої спадкову права, оскільки 12 липня 2008 року помер. Батько на час смерті був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_5 спадщину прийняв, фактично вступивши у володіння та розпорядження спадковим майном, що на той час смерті ОСОБА_4 прирівнювалось до прийняття спадщини.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є позивач, так як є його донькою. Іншими спадкоємцями є матір позивача ОСОБА_6 та сестра покійного ОСОБА_3, однак на спадщину вони не претендують, про що до нотаріальної контори подали відповідні заяви.

Позивач частково оформила свої спадкові права після смерті батька. Однак під час підготовки документів для оформлення спадкових прав було виявлено відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок. На цій підставі нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, про що винесено постанову.

Посилаючись на те, що житловий будинок належав її покійній бабі ОСОБА_4, право на який успадкував її покійний батько ОСОБА_5, а вона бажає успадкувати будинок та земельну ділянку під ним, позивач просить визнати за собоюправо власності на житловий будинок літера А загальною площею 91 кв м, житловою площею 54,3 кв м, прибудову літера «а», ганок літера «а1», підвал з прибудовою літера «а2», літню кухню з підвалом літера «Б», сарай літера «В», що розташовані в Вінницькій області, Шаргородському районі, с. Перепільчинці, вул. Перемоги, 11 та земельну ділянку, загальною площею 0,61 га, розташовану на території Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5, 12 липня 2008 року, який був спадкоємцем після смерті баби ОСОБА_4, 22 лютого 2000 року.

Позивач у судове засідання не зявилась, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає (а.с. 102).

Представник відповідача Перепільчинецької сільської радиШаргородського району Вінницької області у судове засідання не зявився, проте до суду надійшла заява представника ОСОБА_7, у якій сільська рада позовні вимоги визнає, справу просить розглянути за відсутності представника (а.с. 88).

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, однак подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують (а.с. 104, 106).

Треті особи Шаргородська Державна нотаріальна контора та Сектор з питань державної реєстрації Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області в судове засідання не зявились, однак від представника Сектору з питань державної реєстрації Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області ОСОБА_8 до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 44).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно зясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

22 лютого 2000 року померла ОСОБА_4, що вбачається зі свідоцтва про смерть ОСОБА_9 І-АМ № 075830 (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належний останній житловий будинок, розташований в с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області, вул. Перемоги, 11.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв її син ОСОБА_5 шляхом вступу в фактичне управління та розпорядження спадковим майном, що підтверджується свідоцтвом про народження батька серії ІІІ-ЯР № 189083 (а.с. 11).

12 липня 2008 року помер ОСОБА_5, що вбачається із свідоцтва про смерть ОСОБА_9 1-АМ № 125213 (а.с. 12).

Після його смерті відкрилась спадщині, яка складається, зокрема, із його права на житловий будинок, розташований у с. Перепільчинці Шаргородськго району Вінницької області, вул. Перемоги, 11, який належав його матері ОСОБА_4, що вбачається із довідки, виданої виконкомом Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 907 від 08 серпня 2017 року (а.с. 17).

Спадкоємцем зазначеного спадкового майна після смерті ОСОБА_5 є позивач так як є донькою спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії ІІІ-АМ № 449510 (а.с. 9).

Позивач оформила частину спадкових прав після смерті батька, що вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 червня 2011 року (а.с. 14).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1503/02-31 від 16 травня 2017 року вбачається, що підставою для відмови у видачі зазначеного вище свідоцтва є ненадання позивачем правовстановлюючого документа на житловий будинок (а.с. 13).

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, повязані із набуттям права власності на спадкове майно, які регулюються нормамиЦивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно частини другої статті 1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Суд вважає, що позивач, дійсно є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4

Водночас, оформити у спадщину житловий будинок, розташований у с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області, вул. Перемоги, 11, позивач не може, через відсутність у неї правовстановлюючого документа.

Проте, у матеріалах справи є докази того, що зазначений вище житловий будинок належав на праві власності ОСОБА_4

Так, згідно із даними погосподарських книг за 1986-1990 роки ОСОБА_4зазначена головою двору.

Згідно з довідкою КП «Могилів-Подільського МБТІ» від 11 травня 2017 року № 185, на імя ОСОБА_4 житловий будинок у с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області, вул. Перемоги, 11 не зареєстрований (а.с. 18).

Із технічного паспорта, виготовленого 11 квітня 2017 року, вбачається, що домоволодіння, розташоване у с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області, вул. Перемоги, 11, складається з житлового будинку літера А загальною площею 86,1 кв м, прибудови літера «а», ганку літера «а1», підвалу з прибудовою літера «а2», літньої кухні з підвалу літера «Б», сараю літера «В» (а.с. 19-21).

Отже, сукупність зазначених вище доказів, досліджених у судовому засіданні, указує на належність ОСОБА_4 на праві власності житлового будинку, розташованого у с. Перепільчинціа Шаргородського району Вінницької області, вул. Перемоги, 11.

При цьому, зазначеного вище висновку суд дійшов, виходячи із того, що постановою Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» постановлено завершити реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду у сільській місцевості.

На виконання зазначеної вище постанови Виконавчий комітет Шаргородської районної Ради народних депутатів Вінницької області ухвалив рішення від 22 жовтня 1987 року № 244 «Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району», пунктом 1 якого передбачалось забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, які мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району.

Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку.

Так, згідно п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 13 квітня 1979 року №112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма № 1 «Погосподарська книга».

Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затверджених ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, ці книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Пунктами 18, 40 Вказівок 1979 року та пунктами 18, 39 Вказівок 1985 року передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва.

ОСОБА_10 про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31 січня 1966 року, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах, реєстрації не підлягали.

Отже, в період забудови домоволодіння, розташованого у с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області, вул. Перемоги, 11 та належного ОСОБА_4, у сільській місцевості державна реєстрація обєктів нерухомості взагалі не передбачалася.

Тому, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно з пунктом 62 ОСОБА_10 про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до ОСОБА_10 про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, було затверджено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались актами органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, аналіз зазначених вище нормативно-правових актів переконує суд у тому, що до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Отже, ураховуючи сукупність доказів, досліджених у судовому засіданні, суд доходить висновку, що на день смерті ОСОБА_4 її право власності на житловий будинок, розташований у с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області, вул. Перемоги, 11 посвідчено у порядку, передбаченому діючим на той час законодавством, право на який успадкував її син ОСОБА_5, який помер 12 липня 2008 року, а тому цей будинок увійшов до складу спадщини.

Частиною першою статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України.

Суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами визнання її права отримати у спадщину житловий будинок, розташований у с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області, вул. Перемоги, 11, окрім того, на переконання суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом, а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Що стосується визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,61 га, розташовану на території Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, суд доходить наступного висновку.

В матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право власності на вказану земельну ділянку, площею 0,61 га, розташовану на території Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, а тому відсутній спір про право.

Окрім того, в матеріалах справи є виписка із рішення 11 сесії 21 скликання Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 23 грудня 1993 року, із якої вбачається, що ОСОБА_4 безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,61 га (а.с. 15), однак в матеріалах справи відсутні будь які докази про початок приватизації вказаної земельної ділянки.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Тому, керуючись статтями 1, 3, 4, 10, 11, 57-62, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літера А загальною площею 91 кв м, житловою площею 54,3 кв м, прибудову літера «а», ганок літера «а1», підвал з прибудовою літера «а2», літню кухню з підвалом літера «Б», сарай літера «В», що розташовані в Вінницькій області, Шаргородському районі, с. Перепільчинці, вул. Перемоги, 11 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5, 12 липня 2008 року, який був спадкоємцем майна померлої ОСОБА_4, 22 лютого 2000 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно зі статтями 223, 294, 296 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Войнаровський