АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

20 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 23 січня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання умов кредитного договору несправедливими, встановлення впливу непереборної сили, визнання договору переуступки прав недійсним ,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.01.2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення його позову у повному обсязі. Посилається на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими. Зазначає, що суд не задовольнив жодного з його клопотань, позбавивши його можливості ознайомитися з наданими відповідачем доказами. Суд не зобов'язав явкою у судове засідання представника ПАТ «Кредитпромбанк» та не заслухав пояснень цього представника з приводу переуступки права вимоги щодо нього та не перевірив питання погодження призначення тимчасово виконуючим обов'язки голови Правління Зінченка В.І. з НБУ та обсяг його повноважень.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1- адвокат Вах М.Е. апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених в ній.

Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ( далі ПАТ «Дельта Банк») Трухно М.М. просила апеляційну скаргу відхилити.

Представник ПАТ «Кредитпромбанк» двічі в судові засідання не з'явився. З огляду на положення ч.5 ст.74,ч.5 ст.76,ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів визнала його повідомлення належним,а неявку такою ,що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в укладеному між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 кредитному договорі визначені чіткі умови виконання сторонами взятих на себе зобов'язань, спірні умови кредитного договору не є несправедливими, оскільки не порушують принципу добросовісності та не призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, а відтак, у суду відсутні підстави для визнання спірного кредитного договору та його умов недійсними. Окрім того, вказаний кредитний договір не містить умов про неможливість заміни кредитора без згоди боржника, а тому доводи позивача щодо визнання договору відступлення права вимоги за спірним договором ПАТ «Дельта Банк» недійсним є безпідставними. Суд також вважав, що коливання курсу гривні щодо курсу іноземної валюти не може розглядатися як випадок непереборної сили, а є ризиком, що покладається на обидві сторони правочину, й що вказана обставина не може бути підставою для звільнення позивача від виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується оскільки вони зроблені на підставі повно та всебічно встановлених обставинах,що мають значення для справи, грунтуються на поданих сторонами доказах ,яким надана належна правова оцінка та відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Так,відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Статтею 6 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який передбачає право суб'єкта цивільного права на укладення й інших договорів, прямо не передбачених актами цивільного законодавства, але відповідають загальним засадам цивільного законодавства. Сторони договору мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 16.06.2006 р. між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», було укладено кредитний договір № 49.28/168/С-Н-06, згідно з умовами якого банк надавав позичальнику кредит у розмірі 54 000 дол. США на придбання нерухомого майна зі строком повернення до 16.06.2022 р. та сплатою процентної ставки за користування кредитом, яка складається із перемінною процентної ставки та фіксованої процентної ставки.

Згідно умов вказаного договору Банк має право: - вимагати від Позичальника будь-які документи, що стосуються Предмету іпотеки, фінансового стану Позичальника/Поручителя (лів) (п.п. 3.2.2 кредитного договору); - контролювати цільове використання наданого Кредиту, а також наявність та стан Предмету іпотеки (п.п. 3.2.3 кредитного договору); - у разі недотримання Позичальником умов цього Договору або порушення Позичальником/Іпотекодавцем (цями) умов Іпотечного договору, а також у разі погіршення фінансового стану Позичальника, вимагати дострокового повернення суми виданого Кредиту, сплати нарахованих процентів за користування ним, відшкодування збитків, заподіяних Банку внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником умов цього Договору, а у разі невиконання Позичальником цих вимог звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з Іпотечним договором. За наявності обставин, визначених п. 3.2.4. частини 2 цього Договору, термін остаточного погашення Кредиту змінюється та зазначається Банком у відповідній письмовій вимозі, що надсилається до Позичальника (п.п. 3.2.4 кредитного договору); - зобов'язати Позичальника укласти Договір особистого страхування на умовах, визначених Банком, та на користь Банку (п.п. 3.2.6 кредитного договору).

Відповідно до кредитного договору позичальник зобов'язаний: - протягом дії цього Договору не закривати Поточний рахунок в Банку (п.п. 3.3.4); - протягом дії цього Договору без попередньої згоди Банку не укладати інших угод по отриманню нових позик і кредитів (п.п. 3.3.6 кредитного договору).

Згідно з п. 6.1. спірного договору, за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань за цим Договором Позичальник несе відповідальність у порядку та на умовах, визначених цим Договором, а саме:

- за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної у пункті 3 частини 1 Кредитного договору, за кожний календарний день прострочки від суми простроченого платежу. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум;

- за невиконання чи неналежне виконання умов цього Договору, в т.ч. за ненадання Банку у встановлені цим Договором строки будь-яких документів, обов'язковість яких передбачена цим Договором, сплачувати Банку штраф у розмірі 3 процентів від суми кредиту. Сплата штрафу не звільняє Позичальника від виконання порушених умов цього договору.

Відповідно до п. 7.1. кредитного договору, у разі зміни облікової ставки НБУ, кредитної політики в Україні, економічної ситуації та кон'юктури ринку, Банк має право змінити умови цього Договору. Банк письмово інформує Позичальника про зміни умов цього Договору рекомендованим листом не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня введення у дію нових умов. Документом, що засвідчує виконання Банком своїх зобов'язань щодо інформування Позичальника є повідомлення відділення зв'язку про відправку рекомендованого листа Позичальнику за його адресою, зазначеною у п. 8.2. частини 2 Кредитного договору. У разі згоди Позичальника на зміни умов цього Договору, оформлюється додаткова угода до цього Договору, яку підписують обидві Сторони. Додаткова угода укладається у двох примірниках, по одному примірнику кожній із Сторін. У разі незгоди Позичальника із запропонованими умовами Позичальник зобов'язаний повністю повернути загальну суму заборгованості за Кредитом, а також сплатити нараховані за ним проценти, можливі пені та штрафи, передбачені цим Договором , протягом 15 календарних днів з дати відправки Банком вищезазначеного листа. Під зміною умов цього Договору за цим пунктом не вважається зміна Перемінної процентної ставки, передбаченої цим Договором.

У додатку № 1 до кредитного договору № 49.28/168/С-Н-06 від 16.06.2006 року встановлено графік погашення кредитної заборгованості (а.с. 77-78).

Звертаючись з позовом до суду, позивач як на підставу для задоволення позовних вимог про визнання умов кредитного договору несправедливими (нікчемними) посилався на те, що вищенаведені положення Кредитного договору суперечать вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів» в редакції від 13.01.2006 року та Постанові НБУ №168 від 10.05.2007 року, що є підставою для визнання їх недійсними згідно з ч. 1 ст. 215, ч.1 ст. 203 ЦК України. Окрім того вважав, що ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», включив до кредитного договору несправедливі та дискримінаційні умови, а тому згідно ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» вони можуть бути визнані недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом і банком.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та Постанови Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; інші умови, передбачені законодавством.

Пунктом 3.2. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 р. закріплено, що кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Як убачається зі змісту оспорюваного Кредитного договору, в ньому було чітко закріплено сукупну вартість кредиту, яку повинен сплатити банку ОСОБА_1, а додатками до кредитного договору встановлювався графік погашення кредитної заборгованості.

А відтак, судом першої інстанції було вірно встановлено, що при укладенні спірного Кредитного договору сторонами було додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину, що визначено ЦК України і ЗУ «Про захист прав споживачів», в редакції, яка діяла на час укладення договору.

Частинами 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживача», в редакції, що діяла на час укладення спірного кредитного договору, передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі №6-330цс16, аналізуючи норму ст. 18 цього Закону, можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-1341цс15 і в силу положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання спірного кредитного договору та його умов недійсним, враховуючи, що під час розгляду справи було встановлено , що в укладеному між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 кредитному договорі визначені чіткі умови виконання сторонами взятих на себе зобов'язань, при його підписанні позивач повністю розумів його умови, свої права та обов'язки за цим договором; отримав кредитні кошти та використав їх за цільовим призначенням; здійснював узгоджені цим кредитним договором платежі, спірні умови кредитного договору не є несправедливими, оскільки не порушують принципу добросовісності та не призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін,

26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги. Відповідно до акту приймання-передачі Прав вимоги, який є письмовим актом, яким документально оформлюється фактична передача Права вимоги від Продавця до Покупця, до ПАТ «Дельта Банк» зокрема перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 49.28/168/С-Н-06 (а.с. 153-158).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно положень ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

А відтак, за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Як убачається із змісту кредитного договору № 49.28/168/С-Н-06 від 16.06.2006 року, укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», і ОСОБА_1, сторони не встановлювали обов'язкового надання згоди позичальником на заміну кредитора.

З огляду на таке, відсутність згоди боржника на заміну кредитора у зобов'язанні не може бути підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги .

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, у тому числі і у виборі валюти кредиту.

А відтак, коливання курсу валюти стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті, а тому, суд першої інстанції надійшов до вірного висновку щодо відсутності підстав для звільнення позивача від виконання ним своїх зобов'язань за кредитним договором.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 23 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 756/6603/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 3403 /2017

Головуючий у суді першої інстанції: Жук М.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.