Справа №477/1747/17 04.12.2017 04.12.2017 04.12.2017
Провадження №22-ц/784/2488/17
Справа № 477/1747/17
Провадження № 22-ц/784/2488/17 Головуючий у І інстанції Семенова Л.М.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

06 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Яценко Л.В.,

без участі осіб, які беруть участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2017 року ухвалене за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

У вересні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 03 лютого 2009 року між банком та відповідачем укладений договір про надання кредиту в розмірі 500 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з порушенням відповідачем строків сплати за кредитним договором станом на 30 червня 2017 року утворилась заборгованість в розмірі 13 022 грн. 15 коп., з якої: 494 грн. заборгованість по кредиту, 7 461 грн. 87 коп. - по процентам за користування кредитом, 3 969 грн. 99 коп. - за пенею та комісією, а також штрафи: 500 грн. фіксована частина та 596 грн. 29 коп. процентна складова.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути зазначені суми та витрати на сплату судового збору.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 2 332 грн. 47 коп. заборгованість за кредитним договором від 03 лютого 2009 року станом на 30 червня 2017 року, з якої: заборгованість за кредитом 494 грн., з процентів - 1 251 грн. 21 коп., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 87 грн. 26 коп. та 272 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме неврахування доказів щодо обґрунтованого нарахування відсотків за кредитною угодою, просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині зменшення заборгованості по процентам та в цій частині ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по процентам у повному обсязі. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

-2-

Судом першої інстанції встановлено, що 03 лютого 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами. Датою укладання договору є підписання позичальником заяви.

На виконання умов договору відповідачу надано кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 2,5% на місяць за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Із заяви, підписаної відповідачем, вбачається, що вона ознайомлена з Умовами надання вказаного кредиту.

Частково задовольняючи позов (частково стягуючи заборгованість за процентами), суд першої інстанції виходив з того, що з березня 2014 року позивач в односторонньому порядку без погодження з відповідачем, з порушенням умов договору та вимог чинного законодавства, збільшив процентну ставку, тому за період з 01 березня 2014 року по 30 червня 2017 року розрахував її, виходячи з 30% річних, як то передбачено умовами заяви, тарифами банку, розрахунку заборгованості, визначив її розмір за вказаний період в сумі 1 251 грн. 21 коп.

Складові заборгованості з комісії та пені, суд вважав необґрунтованими, а стягнення пені і штрафів подвійною відповідальністю позичальника за одне й те саме порушення, тому стягнув з відповідача лише неустойку у виді штрафів. І в цій частині рішення суду не оскаржувалось.

Висновки суду про порушення відповідачем процедури підвищення фіксованої процентної ставки, є вірними, базуються на доказах, наданих позивачем для розгляду спору, відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

З матеріалів справи вбачається, що 03 лютого 2009 року відповідач, ознайомившись та погодившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, оформила заяву на надання їй кредитної карти «Універсальна» з зазначенням суми кредитного ліміту 500 грн. (а.с. 8).

Відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право проводить зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до п.4.9 вказаних Умов банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку (а.с. 12 зв.).

Заява не містить умов про спосіб надання виписки про стан картрахунку (а.с.8).

З березня 2009 року відповідач не здійснює операцій по картрахунку, не виконує кредитних зобов'язань (а.с. 5-6).

-3-

Відповідно до розрахунку позивача, заборгованість ОСОБА_2 станом на 30 червня 2017 року становить 13 022 грн. 15 коп., з якої: заборгованість за кредитом 494 грн., 7 461 грн. 87 коп. - по процентам за користування кредитом, 3 969 грн. 99 коп. - за пенею та комісією, а також штрафи: 500 грн. фіксована частина та 596 грн. 29 коп. процентна складова.

З цього розрахунку заборгованості слідує, що нарахування процентів за договором здійснювалось позивачем виходячи зі ставки 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-7).

Проте, починаючи з березня 2014 року розрахунок процентів не відповідає визначеній сторонами договору процентної ставки у 30 % на рік, що вірно констатував суд першої інстанції.

Позивачем не надано доказів виконання ним п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг щодо своєчасно сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що процедура підвищення процентної ставки банком була порушена, оскільки процентна ставка ним не змінювалась, проте розрахунок заборгованості по процентам з березня 2014 року проведено не за процентною ставкою 30%, а тому за період з березня 2014 року по 30 червня 2017 року розрахував її, та навів у рішенні розрахунок, виходячи з 30% річних, як то передбачено умовами договору.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання на те, що розрахунок зроблений судом без застосування висновків експерта. Адже розрахунок наведений судом містить прості арифметичні дії, що відповідно до роз'яснень, які містяться у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», не виходить за межі компетенції суду та не потребує застосування спеціальних знань за правилами ст.143 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, як, зокрема чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються. Суд першої інстанції встановивши необґрунтованість розрахунку заборгованості по процентам умовам кредитного договору, вірно здійснив перерахунок заборгованості по процентам. Тому посилання в апеляційній скарзі банку на безпідставність здійсненого судом першої інстанції перерахунку вказаної заборгованості, є помилковим.

Інші доводи також не заслуговують на увагу, оскільки вони правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Встановлене не дає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

Т.В. Серебрякова