УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Коротуна В.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, третя особа - Державне казначейство України, про відшкодування збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 10 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з державного бюджету на його користь шкоду (втрачену вигоду) в сумі 1 064 061 грн 30 коп., завдану неправомірними діями Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області (далі - Брусилівської райдержадміністрації).

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що 20 січня 2015 року він звернувся до Брусилівської райдержадміністрації із заявою про надання в оренду 28 невитребуваних земельних часток (паїв), що розташовані на території Водотиївської сільської ради Брусилівського району (реформованого КСП «Зоря полісся»), для ведення фермерського господарства (товарного сільськогосподарського виробництва), проте відповідач його заяву не розглянув, відповіді не надав, у зв'язку з чим постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року дії райдержадміністрації визнані протиправними. При цьому, суд зобов'язав Брусилівську райдержадміністрацію розглянути його заяви.

Розпорядженням Брусилівської райдержадміністрації № 334 від 16 листопада 2015 року йому відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що розташовані за межами Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, у зв'язку з відсутністю вільних земельних ділянок (невитребуваних часток паїв) на території вказаної сільської ради. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року вище зазначене розпорядження визнано протиправним та скасовано.

Позивач вважав, що неналежний розгляд його заяви від 20 січня 2015 року позбавив його можливості отримати земельні ділянки в оренду, використати їх для вирощування пшениці та отримання прибутку від її продажу, у зв'язку із чим просив задовольнити позов.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області

від 28 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 10 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, виходили із недоведеності позивачем реальності намірів та можливості реального отримання заявленої ним в позові суми, як прибутку, оскільки його вимоги про стягнення упущеної вигоди у розмірі 1 064 061 грн 30 коп. базуються на розрахунку можливого прибутку та є теоретичними; при цьому судами враховано, що рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 13 липня 2016 року встановлено, що на час звернення ОСОБА_4 із заявою про надання в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) на території Водотиївської сільської ради Брусилівського району, ці ділянки перебували в оренді іншого суб'єкта господарювання (а. с. 71-72), у зв'язку із чим суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області

від 28 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 10 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.М. Коротун

О.В. Попович