АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №755/1220/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Усика Г.І.

секретар: Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Театрально-видовищного закладу культури «Київський академічний театр драми і комедії на Лівому березі Дніпра» про визнання протиправним та скасування наказу,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/6404/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Театрально-видовищного закладу культури «Київський академічний театр драми і комедії на Лівому березі Дніпра» про визнання протиправним та скасування наказу.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити:визнати протиправним та скасувати наказ Театрально-видовищного закладу культури «Київський академічний театр драми і комедії на Лівому березі Дніпра» №27-ОД від 25 жовтня 2016 року «Про зміну істотних умов праці у зв'язку обов'язковістю виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсній процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» в частині припинення з 31 грудня 2016 року дію безстрокового договору з ним. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд не звернув уваги на те, що відповідно до положень ст. 32 КЗпП України зміна істотних умов праці є впровадження нових умов праці на підприємстві. Відповідач будь-яких актів щодо зміни в організації виробництва та праці не приймав. Тому, у нього були відсутні підстави для прийняття наказу №27-ОД від 25 жовтня 2016 року. Також, вказаний наказ в порушення вимог ст. ст. 21, 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» не був попередньо погоджений із профспілковим органом. Крім того, суд не врахував, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсній процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року не поширює свою дію на правовідносини, які виникли до набрання ним чинності. Укладення трудових договорів у формі контракту регламентовано лише для осіб, які призначаються на відповідні посади після вказаної дати.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з наведених в ній підстав.

Зосименко Г.Р. та Петренко О.С. в інтересах Театрально-видовищного закладу культури «Київський академічний театр драми і комедії на Лівому березі Дніпра» проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважали, що спір вирішений судом правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом № 61-д від 03 вересня 1997 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду провідного майстра сцени на один рік Київського державного театру драми та комедії (а.с.52).

Наказом № 50-д від 20 серпня 1998 року ОСОБА_1, у зв'язку з закінченням строкового трудового договору, переведено с 01 вересня 1998 року в штат театру (а.с.53).

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 872 від 25 травня 2004 року Київський державний театр драми та комедії перейменований в Театрально-видовищний заклад культури «Київський академічний театр драми і комедії на Лівому березі Дніпра».

Положенням Театрально-видовищного закладу культури «Київський академічний театр драми і комедії на Лівому березі Дніпра» передбачено, що Театр є не прибутковим театрально-видовищним закладом культури, підпорядкованим Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Власником та засновником Театру є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступає Київська міська рада.

Згідно Наказу художнього керівника генерального Театрально-видовищного закладу культури «Київський академічний театр драми і комедії на Лівому березі Дніпра» № 27-ОД від 25 жовтня 2016 року «Про зміну істотних умов праці у зв'язку з обов'язковістю виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсній процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» наказано припинити 31 грудня 2016 року дію безстрокових трудових договорів з художнім та артистичним персоналом театру ( додаток 1).

З 01 січня 2017 року зобов'язано укласти строкові контракти з працівниками художнього та артистичного персоналу, які надали письмову згоду на запропоновану зміну істотних умов праці (а.с.5).

В подальшому наказом № 35-ОД від 15 грудня 2016 року щодо внесення змін до наказу № 27-ОД від 25 жовтня 2016 року «Про зміну істотних умов праці у зв'язку обов'язковістю виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсній процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року № 955-VIII відповідно до якого внесено зміни в абзац 2 вступної частини та викладено в наступній редакції: відповідно до п.2 Прикінцевих Положень вищезазначеного Закону набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з професійним творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів (а.с.6).

29 грудня 2016 року ОСОБА_1 був надісланий лист з додатками для ознайомлення, а саме: наказ № 27-ОД від 25 жовтня 2016 року, наказ № 35-ОД від 15 грудня 2016 року, попередження та проект контракту (а.с.7).

Наказом № 07-ОД від 14 лютого 2017 року про попередження працівників творчого та артистичного персоналу про звільнення з 23 лютого 2017 року у зв'язку з не укладанням контракту на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсній процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року № 955-VIII наказано попередити, що всі працівники творчого та артистичного персоналу театру, які до 23 лютого 2017 року не уклали контракт строком на три роки на виконання вимог статті з Прикінцевих Положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсній процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28 січня 2016 року № 955-VIII будуть звільнені на підставі пункту 9 частини першої статті 36 КЗпП України (припинення трудового договору з підстав, передбачених іншими Законами) (а.с.40,41).

Наказом № 19-К/1 від 23 лютого 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади провідного майстра сцени на підставі пункту 9 статті 36 (підстави, передбачені іншими законами) (а.с.46).

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Театрально-видовищного закладу культури «Київський академічний театр драми і комедії на Лівому березі Дніпра», в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Театрально-видовищного закладу культури «Київський академічний театр драми і комедії на Лівому березі Дніпра» №27-ОД від 25 жовтня 2016 року «Про зміну істотних умов праці у зв'язку обов'язковістю виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсній процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» в частині припинення з 31 грудня 2016 року дії безстрокового договору з ОСОБА_1

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 посилався на те, що запровадження контрактної форми не є зміною істотних умов праці, будь-яких правових актів щодо зміни організації виробництва праці в Театрі не приймалось. Таким чином, спірним наказом йому було повідомлено про зміну істотних умов праці за відсутності фактичної зміни організації виробництва і праці на підприємстві, а тому повідомлення про зміну істотних умов праці є неправомірною, оскільки змін в організації виробництва і праці не має. Вказував, що відповідно до ст. 247 КЗпП України, ст.ст. 21,38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» вирішення питання запровадження перегляду та змін норм праці, питання оплати праці працівників підприємства, її форм, систем, розцінок, тарифних сіток, схем посадових окладів, умов запровадження розмірів надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних виплат, питання робочого часу і часу відпочинку, вирішення інших умов праці працівників, так само як їх зміна здійснюється спільно з виборним органом первинної профспілкової організації, яка діє Театрі. В порушення вимог вказаного акту трудового законодавства України відповідач будь-яких погоджень, або інших форм спільних дій щодо запровадження змін виробництва і праці на підприємстві (що є обов'язковою умовою прийняття спірного наказу) з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації не проводив. Також відповідач не узгоджував зміну умов праці з профспілковою організацією. Зазначав, що закон на підставі якого внесені зміни до Закону України «Про театри і театральну справу» порушує його права, оскільки замість безстрокового трудового договору вводиться контрактна форма, яка має поширюватись на тих осіб, які укладають трудові договори після набрання ним чинності. Також, посилався на те, що відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсній процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» набрання ним чинності є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 КЗпП України. В той же час, наказом № 27-ОД від 25 жовтня 2016 року передбачена ймовірність припинення трудових відносин між сторонами відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України. Вказане свідчить про невідповідність наказу, який є предметом цього позову, нормам чинного законодавства.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 21 КЗпП України передбачено працевлаштування на роботу за трудовим договором.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України передбачено можливість укладання з працівником контракту, як особливої форми трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Сфера застосування контракту визначається законами України.

28 січня 2016 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсній процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури».

Згідно п.п. 2, 3 Прикінцевих положень вказаного Закону передбачено, що набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 Кодексу законів про працю України. Ця норма не поширюється на професійних творчих працівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів. З працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.

Також, вказаним Законом внесено зміни до ст. ст. 19, 20 Закону України «Про театри і театральну справу» та визначено, що до професійних творчих працівників театру належать художній та артистичний персонал театру. Трудові відносини з професійними, творчими працівниками, художнім та артистичним персоналом державних та комунальних театрів оформлюються шляхом укладання контрактів.

Відповідно до переліку посад професійних творчих працівників театрів та посад (спеціальностей) працівників інших специфічних театральних професій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2006 року № 208, посада, яку обіймав ОСОБА_1, відноситься до посад професійних творчих працівників.

Отже, контрактна форма роботи творчих працівників, зокрема, і для ОСОБА_1 запроваджена спеціальним Законом, який є обов'язковим для виконання.

Відповідно до положень ч.ч. 3,4 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36цього Кодексу.

У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9 роз'яснено, що відмова працівника укласти контракт може бути підставою для припинення трудового договору за п.6 ст.36 КЗпП у тому разі, коли відповідно до законодавства така форма трудового договору для даного працівника була обов'язкова.

Наказ Театрально-видовищного закладу культури «Київський академічний театр драми і комедії на Лівому березі Дніпра» №27-ОД від 25 жовтня 2016 року «Про зміну істотних умов праці» був прийнятий на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсній процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури». Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання його протиправним в частині припинення з 31 грудня 2016 року дії безстрокового договору з ОСОБА_1

Також, як було встановлено, через невиконання спірного наказу у передбачений строк (до 01 січня 2017 року) відповідач прийняв рішення про звільнення працівників, які не підписали контракт, з 23 лютого 2017 року на підставі п.9 ч.1 ст.36 КЗпП (в останній визначений Законом день для остаточного вирішення питання про перехід на контрактну форму роботи.) Оскільки позивач не дав згоду на укладення контракту, наказом №19-К/1 від 23 лютого 2017 року його звільнено на підставі п.9 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Таким чином, оспорення позивачем наказу №27-ОД від 25 жовтня 2016 року «Про зміну істотних умов праці» ніяким чином не впливає на його права та не сприяє їх відновленню.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта ОСОБА_1 на порушення роботодавцем положень ст. 32 КЗпП України, оскільки будь-яких актів щодо зміни в організації виробництва та праці він, роботодавець, не приймав, в порушення ст. ст. 21, 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» не був попередньо погоджений із профспілковим органом виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ст. 32 КЗпП України, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 укладення контракту з раніше прийнятим працівником є одним із різновидів змін в організації виробництва та праці, що зумовлює зміну істотних умов праці. Спірним наказом №27- ОД від 25 жовтня 2016 року працівники попереджались про звільнення у разі не укладення контракту за два місяці з 01 січні 2017 року.

Як було встановлено, контрактна форма роботи для працівників культури, зокрема, позивача, була передбачена Законом, а не рішенням роботодавця, тому, в даному випадку така зміна не потребувала попереднього узгодження з профспілковим органом.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 на те, що вимоги щодо укладення трудових договорів у формі контракту регламентовано Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсній процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» лише для осіб, які призначаються на відповідні посади після дати його прийняття - 28 січня 2016 року, оскільки згідно з Прикінцевими та Перехідним положеннями вказаного Закону визначено перехід на контрактну форму для окремих працівників, тобто, його положення підлягають застосуванню і до осіб, які були працевлаштовані на відповідні посади до 28 січня 2016 року.

Висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відповідають обставинам справи та положенням закону.

Норми матеріального та процесуального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 , 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

Г.І. Усик