Провадження 2/235/2778/17
Справа 235/6474/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Філь О.Є.

при секретарі Придворовій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Покровське Відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди в зв'язку з професійним захворюванням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 06.12.2017 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», третя особа Покровське Відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди в зв'язку з професійним захворюванням.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем по справі він перебував у трудових відносинах з 1996 року, працюючи на різних посадах з повним робочим днем в шахті, був звільнений за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію у 2015 році.

Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 року йому встановлено професійне захворювання: пневмоконіоз, ускладнений хронічним бронхітом, П ст., фаза затихаючого загострення, ЛН 1-П, хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико динамічними порушеннями та больовим синдромом та хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легка ст. (ІІ ст. за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І.).

03.08.2017 року був оглянутий на МСЕК за професійним захворюванням. Встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням, вперше встановлено 65% професійної працездатності за сукупністю, з 03.08.2017 року безстроково.

Вважає, що умовами виробництва йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він пропрацювавши тривалий час в підземних умовах, під впливом шкідливих факторів, перебуваючи в трудових відносинах з відповідачем, був визнаний інвалідом, втратив можливість заробляти гроші, яких йому вистачало на життя та для забезпечення своїх потреб та необхідних витрат на належному рівні. Зараз функції його організму суттєво погіршилися, що відображається не тільки на можливості працювати, але і в побуті. Він вимушений лікуватися, внаслідок поганого самопочуття знижується його настрій, він почуває себе неповноцінною людиною.

Він зазнає моральні страждання, які пов'язані з тривалою хворобою, внаслідок захворювання він відчуває біль, розпач і хвилювання через стан здоров'я, негативні наслідки захворювання не залишають йому сподівань на одужання та повернення до попереднього образу життя. Все це разом має вплив на його життя та стосунки з близькими, у нього з'явилося почуття відчаю, тривоги перед майбутнім. В даний час чималі кошти його родини спрямовані на відновлення його здоров'я.

Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 100000 грн. та просить стягнути її з відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог.

В судове засідання представник відповідача ПАТ ШУ «Покровське» не

з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечення проти позовних вимог, в яких заперечував проти задоволення позовних вимог в зазначених позивачем розмірах, при вирішенні питання про грошову суму просив стягнути моральну шкоду з розрахунку 300 грн. за кожний відсоток втрати працездатності.

Представник третьої особи Покровського Відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності на розсуд суду.

Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем ПАТ ШУ «Покровське» з 23.05.1996 року по 31.10.2015 року, працюючи на різних посадах з повним робочим днем в шахті, був звільнений на підставі 38 КЗпП України за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію (а.с. 3-5).

28.10.2015 року позивача було оглянуто на МСЕК, встановлена третя група інвалідності за загальним захворюванням (а.с. 19).

Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 року йому встановлено професійне захворювання: пневмоконіоз, ускладнений хронічним бронхітом, П ст., фаза затихаючого загострення, ЛН 1-П, хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико динамічними порушеннями та больовим синдромом та хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, легка ст. (ІІ ст. за класифікацією Остапкович В.Є. та Пономарьової Н.І.) (а.с. 9-10).

03.08.2017 року позивач був оглянутий на МСЕК за професійним захворюванням. Встановлено третю групу інвалідності за професійним захворюванням, встановлено 65% професійної працездатності за сукупністю, з 03.08.2017 року безстроково, з них 30% за захворюванням хронічна радикулопатія, 25% за захворюванням пневмоконіоз, 10% за захворюванням приглухуватість (а.с. 12-13).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров"я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування.

Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов»язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Судом встановлено, що тяжкі та шкідливі умови праці призвели до професійних захворювань позивача. Висновком МСЕК від 03.08.2017 року позивачу

було встановлено 65% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності за сукупністю трьох професійних захворювань (а.с. 12-13).).

В зв'язку цим 06.12.2017 року позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про відшкодування моральної шкоди. Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов'язку Фонду відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець, згідно з правилами статті 237-1 КЗпП України.

Відповідно до роз"яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством.

Судом встановлено, що в зв"язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, був здоровою працездатною людиною, втратив згідно висновку МСЕК 65% працездатності за сукупністю трьох професійних захворювань, визнаний інвалідом 3 групи безстроково. Після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму, переживання з приводу погіршення відносин з оточуючими. Спостерігається критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина, у нього з'явилось почуття тривоги перед майбутнім. Позивач вимушений постійно проходити тривалі курси лікування.

Вищезазначене законодавство, а також роз"яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» пов"язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв"язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз"ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на його відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, а саме значне погіршення стану здоров'я позивача, те, що професійна працездатність в зв'язку з професійними захворюваннями втрачена згідно висновку МСЕК від 03.08.2017 року вперше на 65 %, він визнаний інвалідом 3 групи безстроково.

Виходячи з викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 65000 грн.

Згідно ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 237-1 КЗпП України, ст. 268 ЦК України, ст. ст. 3, 5, 7, 8, 10, 14, 57-60, 79, 88, 208-209, 212-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління

«Покровське», з р/р 0071 в ПАТ «ВТБ Банк» м. Київ, МФО 321767, код ЕДРПОУ 13498562 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, грошову компенсацію у розмірі 65000 (шістдесят п'ять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди в зв'язку з професійним захворюванням.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», р/р 0071 в ПАТ «ВТБ Банк» м. Київ, МФО 321767, код ЕДРПОУ 13498562 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: