АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/684/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1608/17Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Одринської Т.В.

секретар Діхтяр Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 квітня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2016 року позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом про надання тимчасового дозвілу для виїзду с малолітньою дитиною за кордон, строком на три місяці і правом оформлення проїзних документів. Свої вимоги мотивувала тим, що батько дитини ОСОБА_2 безпідставно такого дозволу не надає.

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся із позовною заявою до ОСОБА_4, в якій прохав визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із ним. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, ухиляється від виконання рішення суду по усунення наведених вище перешкод.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 14 вересня 2016 року зазначені раніше справи об'єднані в одному провадженні.

В грудні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в якій прохала позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_5 20 грудня 2016 року, зазначений зустрічний позов прийнято до спільного розгляду із попередніми позовними заявами.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 16 березня 2017 року позовні заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон, оформлення проїзних документів без згоди батька та про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини відмолвено.

З рішенням місцевого суду не погодився позивач, оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування своїх вимог вказував, що відповідачка неналежно виконує свої батьківські обовязки по догляду за дитиною, а тому вважає, що суд має визначити місце проживання доньки з батьком, оскільки він може створити найбільш сприятливі умови для її виховання.

Зокрема посилався на те, що при винесенні рішення місцевий суд не взяв до уваги того факту, що відповідачка постійно ухиляється від виконання рішення суду щодо його участі у вихованні дитини, крім того в загалі не заперечує цього факту та не має наміру виконувати його в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає відхиленню з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення місцевий суд виходив з того, що позивачем не доведено необхідності визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, а також того, що на теперішній час зміна звичних для малолітньої ОСОБА_5 умов життя та кола оточуючих близьких людей, за відсутності в матеріалах справи даних про наявність у позивача належного контакту з донькою та її прихильності до нього, не матиме для дитини позитивних наслідків для її розвитку та психоемоційного стану.

Тобто виходячи виключно із інтересів малолітньої дитини, суд першої інстанції прийшов до висновку, що розлучення малолітньої дитини з матір'ю потягне за собою докорінну зміну сталого життєвого устрою дитини, зміну місця проживання, побутових умов, оточення. Такі наслідки негативно вплинуть на психічний стан малолітньої дитини, яка потребує знаходження у звичному для себе оточенні рідних, яким вона довіряє та до яких відчуває особливу прив'язаність.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду.

Судом першої інстанції було встановлено, що сторони у справі у зареєстрованому шлюбі не перебували, проживають окремо у м.Горішні Плавні.

Далі судом встановлено, що останні також є батьками неповнолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 яка постійно проживає разом із відповідачкою за адресою АДРЕСА_1.

Сторони у справі на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебувають.

За рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 березня 2016 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2016 року, задоволені вимоги ОСОБА_2 та встановлено графік систематичних побачень батька з дитиною: щотижня з 12 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв., крім часу, коли дитина хворіє; п'ять святкових днів на рік з 09 год. до 18 год. за попередньою домовленістю з матір'ю; час до 14 днів цілодобово на рік для спільного відпочинку та оздоровлення на період відпустки батька. Одночасно, ОСОБА_2 встановлено необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою у час, коли дочка не задіяна в освітньому процесі; систематичні побачення у дні проведення батьківських свят та культурних заходів у закладах дошкільного виховання та загальноосвітніх закладах; при досягненні шкільного віку першу половину всіх канікул дитина проводитиме з батьком.

Згідност. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст. 15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно вимогст. 141 СК України,права та обов'язки матері та батька щодо дитини є рівними незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 1 Статті 161Сімейного кодексу Українипередбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитинидо кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч. ч. 4, 5ст. 19 СК України,при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов'язковою є участь органу опіки і піклування, який також подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року,малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Аналізувавши наведене, колегія суддів, приходить до висновку, що мати і батько створили належні умови для проживання дитини, мають рівні права та обов'язки щодо її виховання, однак, в інтересах малолітньої дитини, розлучення дитини з матірю допускається лише в виключних випадках.

Згідно до ч. 2 ст. 161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачка ОСОБА_3 відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, забезпечує належні матеріально-побутові умови для потреб дитини.

За повідомленням управління охорони здоров'я Горішньоплавнівської міської ради від 26.09.2016 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 спостерігається лікарем педіатром за місцем проживання матері, перебуває на диспансерному обліку у лікарів педіатра та ендокринолога. На прийом до лікаря звертається рекомендації лікаря виконуються у повному обсязі.

Згідно із наданою навчальним закладом інформацією про виконання сторонами у справі батьківських обов'язків ОСОБА_5 навчається у СЗОШ І-ІІІ ступенів №5 імені ОСОБА_6, до школи дитину супроводжує мати, вона ж відвідує батьківські збори. Дитина забезпечена необхідним одягом відповідно до погодних умов та належним шкільним приладдям. За період навчання ОСОБА_5 , її успіхами постійно цікавилась мати. Батько, станом на момент надання інформації, відвідав школу лише один раз.

Таким чином, колегія суддів вважає, що будь-яких виняткових обставин, які б давали підстави для розлучення дитини з матір'ю, під час розгляду справи не встановлено, а тому висновок місцевого суду про відмову в задоволенні позову є законним і обґрунтованим.

Посилання апелянта на неналежне виконання відповідачкою попереднього рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 11 березня 2016 року яким задоволені вимоги ОСОБА_2 та встановлено графік систематичних побачень батька з дитиною, на думку судової колегії не заслуговує на увагу, оскільки такі питання повинні бути врегульовані під час виконання судового рішення яке на даний час вже набрало чинності.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують, тому колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в повній мірі ґрунтуються на законі та судом було правильно встановлено характер правовідносин сторін у справі та застосовано норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини.

За таких обставин, враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування рішення місцевого суду, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315, 317, 319ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підписи/ ОСОБА_7

ОСОБА_8

Копія вірно

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1