АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/1052/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1664/17Головуючий у 1-й інстанції Кравець С. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

За участю секретар: Лимар О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 20 квітня 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання правочину неукладеним, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20.06.2013 між ним та відповідачем був укладений кредитний договір без номера, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 24700 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 27, 6 % річних за користування кредитом, на суму залишку заборгованості. Оскільки зобовязання за договором позичальник належним чином не виконує, то станом на 30.04.2016 має заборгованість у розмірі 89845, 19 грн. У звязку з наведеним, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судовий збір.

25.08.2016 відповідач звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати неукладеним правочином «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку» обґрунтовуючи його тим, що вона не підписувала указаних документів, а тому вони не можуть бути складовою кредитного договору.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 20 квітня 2017 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором без номера від 20.06.2013 в сумі 32123, 80 грн та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 491, 95 грн.

У задоволенні інших позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить його скасувати, а провадження у справі закрити, в силу п. 5 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки рішенням Третейського суду при асоціації «Дніпровський банківський союз» від 22.09.2015 вже вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно установлено, що 22.10.2010 ОСОБА_2 підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка спільно з Памяткою клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів становить договір про надання банківських послуг без номера між нею та ПАТ КБ ПриватБанком (а.с. 11).

До договору додано довідку про зміну умов кредитування та виписку з карткового рахунку відповідача, згідно якої 20.06.2013 ОСОБА_3 отримала нову картку «Універсальна GOLD» за №314060, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, для доступу до кредитного рахунку по договору від 22.10.2010, змінено кредитний ліміт до 24700 грн (а.с.10, 76-85).

З доданого до позову витягу з тарифу кредитної картки «Універсальна GOLD» убачається, що за вказаною карткою пільговий період (нарахування відсотків за ставкою 0,01% річних) становить до 55 днів; базова відсоткова ставка з 01.04.2013 2,3%, з 01.09.2014 2,7%, з 01.04.2015 3,5%; з 01.09.2014 2,7%, з 01.04.2015 3,5%; щорічна комісія за обслуговування основної картки на протязі 1-го року обслуговування 500/500/250; щорічна комісія за обслуговування основної картки на протязі 2-го року обслуговування і послідуючих років обслуговування 500 грн; щомісячна комісія за обслуговування з 01.06.2012 20 грн, з 01.04.2013 членський внесок за участь в GOLDКлубі 20 грн; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості : 0,233 % (нараховується за кожен день прострочки кредиту на суму загального боргу) + 50 грн при кожному виникненні прострочки по кредиту або процентам на суму від 100 грн; пеня 0,233 % + 100 грн при кожному виникненні прострочки по кредиту або процентам на суму від 100 грн другий місяць підряд і більше (а.с. 13).

Згідно умов кредитного договору, позичальник зобов'язався погашати кредит в порядку, сумах і строки, передбачені договором, сплатити відсотки за користування кредитом.

У звязку з тривалим невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором заборгованість за ним перед Банком згідно розрахунку наданого позивачем станом на 30.04.2016 становить 89845,19 грн, з яких: 41781,41 грн заборгованість за кредитом; 48063,78 грн загальна сума заборгованості за відсотками (а.с.6-9).

В той час, судом встановлено, що рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 22.09.2015 з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за договором від 20.06.2013 в сумі 61309,62 грн станом на 31.05.2015 (а.с.46, 243-246).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено обовязковість виконання зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У силу ст.. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, врахувавши наявність рішення третейського суду та зважаючи на те, що відповідач належним чином не виконувала умови договору після винесення вказаного судового рішення, прийшов до висновку, що ОСОБА_2 повинна сплатити банку різницю сум зазначених у розрахунку заборгованості у даній справі та у рішенні Третейського суду, а саме: 220 грн заборгованість по кредиту (41781, 41 - 41561, 41) та 31903, 80 грн - по відсотках (48063, 78 - 16159, 98).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на всебічно з'ясованих обставинах справи, перевірених наданими сторонами доказах та з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Поряд з цим, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про наявність підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, для закриття провадження по справі.

Так, як вбачається рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 22.09.2015 було вирішено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 та стягнуто з відповідача заборгованість за договором від 20.06.2013 в сумі 61309,62 грн., яка виникла станом на 31.05.2015.

В свою чергу, з позовної заяви у даній справі та розрахунку заборгованості за кредитним договором слідує, що ПАТ КБ «Приватбанк» просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за тим же кредитним договором, нараховану станом на 30 квітня 2016 року.

Як видно, рішення Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 22 вересня 2015 року прийняте з приводу спору між тими самими сторонами та з тих самих підстав, що і позов у даній справі, однак щодо іншого предмета позову, оскільки розмір заборгованості, який просить стягнути позивач, та період її нарахування є іншим.

Отже, даний позов не є тотожнім з позовом, розглянутим 22.09.2015 Третейським судом, оскільки вимоги щодо стягнення тіла кредиту та відсотків, що були нараховані відповідачу в період з 01 червня 2015 року по 30 квітня 2016 року, Третейським судом не вирішувались, а відтак суд правомірно стягнув заборгованість лише за вказаний період.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 314, 315, 317 ЦПК України,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 20 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _____________ ОСОБА_1