Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2017 Справа №607/13646/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. У даному шлюбі в них народилася одна дитина: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та перебуває на її вихованні та забезпеченні. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, розвитком сина не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає. З метою оздоровлення та розширення світогляду, а також у звязку із навчанням сина на відділення футболу у КЗЛОР «Львівське училище фізичної культури». участю у різних турнірах, які проводяться часто закордоном, позивачка має намір поїхати з дитиною закордон. Проте, батько дитини ОСОБА_2, безпідставно відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон та виготовити нотаріально засвідчене клопотання для оформлення закордонного паспорта чи проїзного документа дитини.

Просить надати дозвіл на оформлення виїзних документів, а також на тимчасовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України у країни Шенгенської зони (Польщу, Німеччину, Францію, Італію, Іспанію, Словаччину) та Болгарію (транзитом через Румунію), а також Туреччину, Туніс, Єгипет, Хорватію, Чорногорію, на період із 01 грудня 2017 року по 01 вересня 2018 року, без дозволу батька дитини ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подала суду заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Представник Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не зявився та про причину неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріли справи, встановив

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано (Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 червня 2015 року).

У даному шлюбі народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії І-ИД №000548, видане Відділом РАЦСу Тернопільського міського управління юстиції Тернопілсьької області України).

Неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає із позивачем ОСОБА_1 (Довідка про склад сімї №3710 від 25 жовтня 2017 року, видана Великогаївською сілсьькою радою Тернопільського району Тернопілсьької області) та перебуває на повному її утриманні.

Згідно Довідки №295 від 16 жовтня 2017 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно навчається у 7 класі на відділенні футболу КЗЛОР «Львівське училище фізичної культури». Завданням училища поруч із навчанням є підготовка стортсменів високої кваліфікації резерву до національних збірних команд України, в тому числі з футболу. Така специфіка навчального закладу передбачає часті виїзди закордон у складі команд училища, збірних області та України.

У судовому засіданні із поданої заяви позивача встановлено, що вона звернулася до ОСОБА_2 з метою отримання від нього нотаріально посвідченого дозволу (згоди) на оформлення проїзного документа на право виїзду їх дітей за кордон, однак відповідач відмовився надати таку згоду.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться на повному утриманні матері. Батько ОСОБА_2 дитиною не цікавиться, самоусунувся від виконання батьківського обовязку щодо утримання та виховання сина та своїми діями перешкоджає можливості його належному оздоровленню, розвитку та відпочинку.

У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Також в ст.3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ненадання відповідачем ОСОБА_2 згоди на оформлення проїзного документа шкодить інтересам дитини і не сприяє її всебічному, гармонійному духовному, моральному розвитку.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 215, 224, 226 ЦПК України,ст.ст.3, 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1989 року, ст.16 Закону України „Про охорону дитинства, ст.313 ЦК України, ст. 154 СК України, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в"їзду в Україну громадян України", п. 16 "Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення", суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення проїзного документа на право виїзду дитини за кордон без згоди батька задовольнити.

Надати тимчасовий дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України, з метою оздоровлення та відпочинку, на період із 01 грудня 2017 року по 01 вересня 2018 року, для короткотермінових поїздок у країни Шенгенської зони (Польщу, Німеччину, Францію, Італію, Іспанію, Словаччину) та Болгарію (транзитом через Румунію), а також Туреччину, Туніс, Єгипет, Хорватію, Чорногорію, без дозволу батька дитини ОСОБА_2.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_4