Справа № 369/2630/17
Провадження № 2/369/1972/17
РІШЕННЯ

Іменем України

18.10.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Водала А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення компенсації за порушення авторського права, -

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він своєю творчею працею створив твір дизайну та ужиткового мистецтва стілець Bar Chair No2, отримав свідоцтво про реєстрацію авторського права та патент на промисловий зразок. 13 вересня 2016 року в Інтернет магазині http://studio-ideas.com було зафіксовано факт використання контрафактних творів дизайну та ужиткового мистецтва стільців Bar Chair No2 шляхом публічного показу та пропозиції продажу. Його представником було замовлено через даний Інтернет магазин стілець Dream Vintage, отримав рахунок, де постачальником був вказаний ФОП ОСОБА_2 Замолений стілець був отриманий в магазині по вул. Володимирська, 1, оф.3, с. Крюківщина. Вказав, що відповідачем було порушено його авторські права шляхом публічного показу, пропозиції продажу через веб-сайт Інтернет магазину та розповсюдження примірників стільців без його дозволу, що є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів». Оскільки відповідач здійснює цільове використання примірників твору, тому у якості компенсації з відповідача слід стягнути компенсацію в розмірі 20 мінімальних заробітних плат за кожен факт порушення тобто 64 000 грн.

Просив суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь суму компенсації в розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що станом на 30 січня 2017 року еквівалентно 64 000 грн.; покласти на відповідача судові витрати

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд задоволити позов.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, подав суду письмові заперечення. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем, що підтверджується копією витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вид діяльності відповідача неспеціалізована торгівля (КВЕД 46.90), роздрібна торгівля текстильними товарами в спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.51), роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.54), роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.59), роздрібна торгівля спортивним інвентарем у спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.64), роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах (КВЕД 47.78), агентства нерухомості (КВЕД 68.31), інша професійна діяльність (КВЕД 74.90) та організація будівництва будівель (основний) (КВЕД 41.10).

Згідно свідоцтва № 62516 від 16 листопада 2015 року ОСОБА_1 є автором збірки творів ужиткового мистецтва «Object № Каталог мебели».

Також ОСОБА_1 отримав патент на промисловий зразок №30915, стілець.

Згідно заказу №391 від 13 вересня 2016 року ФОП ОСОБА_2 було продано стул Dream Vintage, текстиль: жовтий, фанера: сірий, на суму 1888 грн.; та квитанція про оплату замовлення товару №0.0.615800210.1 від 13 вересня 2016 року.

Згідно положень ст. 440 ЦК України, ч. 3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ст. 1 Закону України Про авторське право і суміжні права» контрафактний примірник твору примірник твору, опублікований і (або) розповсюджений з порушенням авторського права і (або) суміжних прав.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі компютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення.

У пункті 44 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» розяснено, що особа, яка розповсюджує обєкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу субєкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір і в тому випадку, коли контрафактну продукцію нею отримано за договорами з третіми особами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначає про те, що він є автором твору образотворчого мистецтва, а відповідач продає товар, який є контрафактною продукцією та містить у собі примірник твору образотворчого мистецтва, який було створено позивачем та який увійшов до збірника творів ужиткового мистецтва «Object № Каталог мебели».

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав до суду відеозапис, з якого вбачається, що в торговельній точці, підприємницьку діяльність у якій здійснює відповідач, було розповсюджено товар, а саме стілець твір ужиткового мистецтва, який є результатом творчої праці ОСОБА_1

Заперечуючи проти позову відповідач вказує на те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що проданий стілець є твором позивача. Однак, з наявного у матеріалах справи Комісійного висновку спеціаліста №3 встановлено, що стільці невідомого авторства є відтворенням твору ужиткового мистецтва стільця Bar Chair No2, автором якого є ОСОБА_1 Поданий для огляду твір ОСОБА_1, що відтворений у стільці невідомого автора, зазнав незначного перероблення (характерні риси не були змінені). Доказів на спростування даного висновку суду не подано.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України судом розяснювались права та обвязки сторін, в тому числі щодо подання доказів, сприяння судом у наданні сторонами доказів, призначення експертизи. Відповідних клопотань до суду не надходило.

У абзаці 4 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» судам розяснено, що відповідач, який заперечує проти позову, зобовязаний довести виконання вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним обєкта авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Враховуючи зазначене, законність використання обєкта авторського права зобовязаний довести відповідач.

Заперечуючи проти позову, відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що при використанні обєкта авторського права ним не були порушені вимоги Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Посилання відповідача не незаконне проведення позивачем відеозйомки не заслуговує на увагу, оскільки вказана обставина не є предметом спору та не спростовує порушення відповідачем авторських прав ОСОБА_1

Таким чином, позивач, авторські права якого є порушеними, має право на стягнення компенсації.

Способи цивільно-правового захисту авторського права і суміжних прав визначені ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Згідно вимог п.п. «г», «е» ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом "г" цієї частини межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить стягнути на його користь компенсацію в розмірі 20 мінімальних заробітних плат, а саме 64 000 грн.

Однак, заявлена позивачем до стягнення сума підлягає зменшенню до 10 мінімальних заробітних плат, а саме 32 000 грн., оскільки позивачу не завдано істотних збитків реалізацією стільця вартістю 1888 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір за позовну заяву, підлягає стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме у розмірі 320 грн.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України та керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення компенсації за порушення авторського права задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ОСОБА_3 (Київська область, Києво-Святошинський район, с. Нове, вул. Козацька, 301, код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) компенсацію за порушення авторського права в розмірі 32000 грн. (тридцять дві тисячі грн.) та судовий збір в розмірі 320 грн. (триста двадцять грн.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С.Пінкевич