Справа № 199/735/17
РІШЕННЯ

Іменем України

03.05.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г..

секретарі Свіріній Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в приміщенні суду цивільну справу за позовомПелипенко ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від19 листопада 1997 року, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів ОСОБА_3 належала квартира АДРЕСА_1.

18 грудня 2015 року ОСОБА_3 померла, після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1.

За свого життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно заповідала позивачу ОСОБА_2.

Позивач звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_3, проте постановою державного нотаріуса від 22.10.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки нотаріусом виявлені розбіжності в заповіті, а саме: заповіт, посвідчений Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори 07.04.1999 вчинено на імя ОСОБА_4, а паспорт спадкоємиці видано на імя ОСОБА_2.

Зважаючи на викладене вище, позивач просить встановити факт належності ОСОБА_2 заповіту від 07 квітня 1999 року, складеного ОСОБА_3 та посвідченого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстрованим номером 1-14; визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_3.

В судове засідання позивач не зявилася, направленим до суду листом просила розглядати справу у свою відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач та треті особи в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомили.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 листопада 1997 року, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів, ОСОБА_3 належала квартира АДРЕСА_1.

18 грудня 2015 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після померлої ОСОБА_3 відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1.

За свого життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно заповідала позивачу ОСОБА_2.

Позивач звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_3, проте постановою державного нотаріуса від 22.10.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, оскільки нотаріусом виявлені розбіжності в прізвищі позивача, зазначеного в заповіті та паспорті, а саме: заповіт, посвідчений Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори 07.04.1999 посвідчено на імя ОСОБА_4, а паспорт спадкоємиці видано на імя ОСОБА_2.

Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1299 Цивільного Кодексу України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

За змістом п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем, імям, по-батькові, зазначеним в паспорті.

Так, як в іншому порядку, крім судового, позивач позбавлена можливості захистити свої спадкові права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася.

Керуючись ст.ст.., 1216, 1218, 1297, 1299 ЦК України, ст.ст. 60, 215-218, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 право установлювального документу, а саме: заповіту від 07 квітня 1999 року, складеного ОСОБА_3, яка померла 18 грудня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстрованим номером 1-14.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після померлої 18 грудня 2015 року ОСОБА_3.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Г.Скрипник