Справа № 299/1595/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 грудня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - Готри Т.Ю.,

суддів - Фазикош Г.В., Бисаги Т.Ю.

при секретарі - Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Виноградівського районного суду від 18 вересня 2017 року всправі за позовом публічого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк) звернулося до суду з указаним позовом, вимоги за яким обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 02.04.2015 року відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 5000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку складає між нею та Банком договір, що підтверджується її підписом у заяві.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим у неї станом на 23.04.2017 року утворилася заборгованість в розмірі 20939,67 грн., з яких: 9782,91 грн. - заборгованість за кредитом; 2173,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7510,17 грн. - заборгованість за пенею; 1473,32 грн. - судові штрафи, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість у розмірі 20939,67 грн., а також судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду від 18 вересня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким позов банку задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_3, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову Банку, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів факт укладення між Банком і ОСОБА_1 02.04.2015 року договору приєднання, а тому дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача кредитної заборгованості.

Проте, колегія суддів з висновком суду першої інстанції погодитись не може за таких обставин.

Судом встановлено, що 02 квітня 2015 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" (далі - Банк) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 5000 гривень на платіжну карткузі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, в даному випадку зміст кредитного договору від 02.04.2015 року було зафіксовано у декількох документах, а саме: в заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг і Тарифах Банку.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що між Банком і ОСОБА_1 02 квітня 2015 року було укладено кредитний договір, згідно якого Банк надав, а відповідачка отримала кредит в розмірі 5000 гривень, який згодом було збільшено.

Факт укладення кредитного договору, отримання відповідачкою ОСОБА_1 грошей, та виконання умов цього договору сторонами, стверджується також і розрахунком заборгованості за договором №б/н від 02.04.2015 року, з якого вбачається отримання позичальником грошей, а також повернення частини позики, сплата відсотків, комісії та пені. Також зазначена обставина стверджується і випискою по карті за період з 02.04.2015 року по 27.09.2017 року, наданою представником Банку в суді апеляційної інстанції, що спростовує висновок суду першої інстанції про не укладення між сторонами договору приєднання від 02.04.2015 року.

Однак, відповідачка ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором належним чином не виконує, а саме не сплачує щомісячно частину кредиту і відсотки за користування кредитом, внаслідок чого у ОСОБА_1 станом на 23.04.2017 року утворилась заборгованість в сумі 20939,67 грн., з яких: 9782,91 грн. - заборгованість за кредитом; 2173,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7510,17 грн. - заборгованість за пенею; 1473,32 грн. - судові штрафи, що стверджується розрахунком заборгованості за договором (а.с. 6).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки колегією суддів встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір, за яким ОСОБА_1 своїх зобов'язань належним чином не виконує, а саме не сплачує кредит та відсотки за його користування, тому з відповідачки ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість в розмірі 20939,67 грн., з яких: 9782,91 грн. - заборгованість за кредитом; 2173,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7510,17 грн. - заборгованість за пенею; 1473,32 грн. - судові штрафи.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Банку підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3360 грн., які документально підтверджені.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з ухваленням по справі нового рішення, яким позов ПАТ КБ «Приватбанк» слід задовольнити.

Керуючись ст.с т. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 вересня 2017 року - скасувати.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (, рах. № 3111, МФО № 305299, вул. Грушевського, 1Д, Київ, 01001) заборгованість в розмірі 20939,67 грн., з яких: 9782,91 грн. - заборгованість за кредитом; 2173,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 7510,17 грн. - заборгованість за пенею; 1473,32 грн. - судові штрафи, та судові витрати в розмірі 3360 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді