Справа № 640/364/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Попрас В.О.,

при секретарі - Томіної І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_3 «Київський страховий дім» на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн., пеню у розмір 1 215,20 грн. та судовий збір. Також просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 в рахунок відшкодування частини матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автотранспортного засобу в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 25 760,39 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.06.2016 р. сталась ДТП за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який керуючи автомобілем ИЖ 2125, державний реєстраційний номер 31978XK, порушив правила дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем «NISSAN Qashqai», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням позивачки. Згідно постанови суду від 26.08.2016 р. ДТП сталась внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху. На момент вчинення адміністративного правопорушення цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ОСОБА_3 «Київський страховий дім» за полісом № АЕ/5223771 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Франшиза за полісом складає 1 000,00 грн. Згідно висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 698 від 23.12.2016 р. сума матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «NISSAN Qashqai», д.р.н. ВВ7827СА, становить 74 760,39 грн. Як вбачається з листа вих. №1544 від 29.09.2016 р. ОСОБА_3 «Київський страховий дім» відмовив позивачці у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що даний випадок не є страховим, оскільки у п.8 полісу №АЕ/5223771 вказано, що не допущені до керування водії з водійським стражем менше 3-х років, а відповідач ОСОБА_2 має водійський стаж менше 3-х років.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, просив позовні вимог задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Представник відповідача ОСОБА_3 «Київський страховий дім» в задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на відсутність підстав для здійснення страхового відшкодування, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 згідно умов договору не застрахована, так як в порушення умов полісу страхування №АЕ/5223771 транспортним засобом керувала особа, яка має водійський стаж менше 3-х років. Вказана подія не є страховим випадком, тому у страховика не виникає обов'язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

28.06.2016 р. ОСОБА_2, керуючи автомобілем ИЖ 2125, д.р.н. 31978XK, в районів перехрестя вул. Л. Сердюка порушив Правила дорожнього руху та скоїв зіткнення з автомобілем «NISSAN Qashqai», д.р.н. ВВ7827СА, яким керувала позивачка, та заподіяв матеріальної шкоди.

Згідно постанови Київського районного суду м. Харкова від 26.08.2016 р., яка набрала законної сили, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху. ОСОБА_2 притягнений до відповідальності за ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В звязку з викладеним вина ОСОБА_2 в ДТП вважається доказана.

На момент вчинення адміністративного правопорушення цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ОСОБА_3 «Київський страховий дім» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5223771.

Таким чином, 28.06.2016 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль, що належить позивачці.

Згідно п.36.1. ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

ОСОБА_3 «Київський страховий дім» відмовив у здійсненні страхового відшкодування, посилаючись на відсутність підстав, оскільки вважають, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не застрахована, так як під час ДТП забезпеченим згідно умов полісу страхування №АЕ/5223771 транспортним засобом, в порушення умов договору керував ОСОБА_2 з водійським стажем менше 3-х років. Вважають, що відповідальність водія ОСОБА_2 не є застрахованою, вказана подія не є страховим випадком, тому у страховика не виникло обов'язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Суд не погоджується з доводами відповідача та вважає, що рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування не узгоджуються з законодавством у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п.2.1 ст.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норм цього Закону.

Рішення (вмотивоване рішення) про відмову у здійсненні страхового відшкодування приймається страховиком виключно у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст.32 та/або 37 Закону - п. 36.2 ст.36 Закону, при цьому обов'язок по обґрунтуванню прийнятого рішення Законом покладено на страховика (п. 37.2 ст. 37 Закону).

Умовами даного виду обов'язкового страхування не встановлено, що страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з порушенням умов страхування (використання забезпеченого транспортного засобу).

Згідно ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону передбачено, що забезпечений транспортний засіб-транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до п.1.4 ст.1 Закону, особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Таким чином, особами, відповідальність яких застрахована за договором є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом.

ОСОБА_3 володіння та користування, як складові змісту права власності, є різними за своєю суттю. Правомочність володіння полягає у можливості фактично здійснювати панування над річчю, фактично утримувати річ у себе (у тому числі транспортний засіб). У свою чергу право користування є можливістю використання речі, отримання з неї корисних властивостей.

ОСОБА_3 керування транспортним засобом (як спосіб реалізації права користування річчю) є можливістю особи безпосереднього використовувати (експлуатувати) транспортного засобу шляхом здійснення управління (водіння) ним. Здійснення керування транспортним засобом (правомірне чи неправомірне) неможливе без фактичного (правомірного чи неправомірного) володіння таким транспортним засобом.

Разом з тим, правомірне володіння транспортним засобом особою можливе як при правомірному керуванні транспортним засобом, так і при керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Враховуючи викладене, з урахуванням положень п.1.7 ст.1 Закону, особами, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є будь-які особи, які правомірно володіють транспортним засобом, зазначеним у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, незалежно від наявності у таких осіб правових підстав для здійснення керування транспортним засобом (посвідчення водія) чи дотримання ними особливої умови використання забезпеченого транспортного засобу щодо стажу осіб, допущених до керування даним транспортним засобом.

В той же час, відповідно до п.1.4 ст.1 Закону, володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Таким чином, на момент вчинення ДТП водій ОСОБА_2 належав до осіб, відповідальність яких застрахована за договором страхування №АЕ/ 5223771, оскільки правомірно володів зазначеним у даному договорі транспортним засобом ИЖ 2125, номерний знак 31978ХК.

Як вбачається з листа Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі за текстом МТСБУ) №4.2-10/6597 від 20.03.2017 р., адресованого позивачці, зразок типового полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів затверджений розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 29.08.2011 № 558. Розділ «8. Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» полісу страхування містить поле для проставляння відмітки «так» або «ні» щодо умови договору «до керування допущені особи з ведійським стажем менше 3-х років та / або водійський стаж страхувальника менше 3-х років». Розділ 8 бланку поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів заповнюється страховиком з метою встановлення особливих умов використання транспортного засобу, які впливають на оцінку ризику та, відповідно, розмір страхової премії при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пунктом 7.1 ст.7 Закону передбачено, що розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів. МТСБУ встановлено, при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/5223771 ОСОБА_3 «Київський страховий дім» встановило коригуючий коефіцієнт в залежності від водійського стажу осіб, допущених до керування забезпеченим транспортним засобом (К4), у розмірі 1,5, який може застосовуватися як для укладення договорів, згідно яких водійський стаж допущених до керування осіб 3 роки та більше, так і для договорів, укладених з допущенням до керування осіб незалежно від їх водійського стажу, що в результаті не вплинуло на розмір отриманого страховиком страхового платежу. Враховуючи вищевикладене, юридичний департамент МТСБУ вбачає невідповідність прийнятого ОСОБА_3 «Київський страховий дім» рішення по справі нормам законодавства, що регулюють відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Крім того, стаття 37 Закону містить вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Жодну із встановлених статтею 37 Закону підстав, ОСОБА_3 «Київський страховий дім» не навів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, дорожньо-транспортна пригода, яка сталась 28.06.2016 р. в районі перехрестя вул. Л. Сердюка в м. Харкові за участі автомобіля ИЖ 2125, д.р.н. 31978XK, та автомобіля «NISSAN Qashqai», д.р.н. ВВ7827СА, є страховим випадком відповідно до ст.6 Закону, оскільки вказана пригода відбулася за участю забезпеченого згідно полісу №АЕ/5223771 транспортного засобу ИЖ 2125, номерний знак 31978ХК, внаслідок даної пригоди настала цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну майну потерпілих, а відповідальність даної особи є застрахованою за полісом №АЕ/ 5223771, оскільки відсутні законні підстави вражати, що ОСОБА_2 неправомірно володів забезпеченим транспортним засобом.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Таким чином, страховик взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування на умовах і в обсязі, передбачених цим договором.

Зобов'язання у страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виникає у строки та в обсязі передбачені умовами Полісу та вимогами Закону, згідно з яким вимагається ще й дотримання певного порядку отримання страхового відшкодування.

Вказані умови випливають з п. 2.1. ст. 2 Закону, яким передбачено, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як вбачається із висновку експертного автотоварознавчого дослідження №698 від 23.12.2016 р. сума матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «NISSAN Qashqai», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 74 760,39 грн.

Відповідно до п.9.2. ст.9 Закону, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 50 тисяч грн. на кожного потерпілого.

Враховуючи, що франшиза за Полісом №АЕ/5223771 становить одну тисячу грн., з ОСОБА_3 «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_1 слід стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн.

Відповідно до п.36.5. ст.36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

З 28.10.2016 р. розмір облікової ставки встановлено на рівні 14 % річних, відповідно подвійна облікова ставка за 1 день складає 0,08%. Таким чином, сума пені за період з 01.12.2016 р. по 31.12.2016 р. від простроченої суми боргу складає 1 215,20 грн.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 повинен відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 25 760,39 грн.

Також у відповідності до вимог ст.ст.79, 84, 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суд стягує витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн.

Також з відповідачів на користь позивачки суд у відповідності до ст.88 ЦПК України стягує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 84, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст.979, 1166, 1167, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн., пеню у розмір 1 215,20 грн., судовий збір у розмірі 502,15 грн., а всього стягнути 50 717 грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування частини матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автотранспортного засобу в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 25 760,39 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн., судовий збір у розмірі 262,60 грн., а всього стягнути 26 522 грн. 99 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ