Справа № 369/3899/13-ц
Провадження № 8/369/20/17
УХВАЛА

Іменем України

20.06.2017 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я. розглянувши заяву головуючого судді Волчко А.Я.. про самовідвід у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2014 року у звязку з нововиявленими обставинами в справі № 369/3899/13-ц, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Київській області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», Відділ Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, про зобовязання вчинити дії, відшкодування шкоди, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Відділу Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання недійсним державного акта, скасування державної реєстрації , -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 19.06.2017 року до провадження судді Волчко А.Я. була передана цивільна справа за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.06.2014 у звязку з нововиявленими обставинами в справі № 369/3899/13-ц, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Київській області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області», Відділ Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, про зобовязання вчинити дії, відшкодування шкоди, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Відділу Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання недійсним державного акта, скасування державної реєстрації.

Суддею був заявлений самовідвід з підстав п.5 ч.1 ст.20 ЦПК України.

Так, 25.10.2016 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області заяву головуючого судді Волчка А.Я. про самовідвід у цивільній справі ОСОБА_1 про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2014 року у звязку з нововиявленими обставинами в справі № 369/3899/13-ц, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Київській області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», Відділ Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, про зобов»язання вчинити дії, відшкодування шкоди, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Гореницької сільської ради Києво- Святошинського району Київської області, Відділу Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання недійсним державного акта, скасування державної реєстрації задоволено та передано вказану цивільну справу на розгляд до найбільш територіального наближеного суду до Ірпінського міського суду Київської області.

Підстави для відводу були вмотивовані, тим, що позивачем здійснювався тиск на суд, що виявлявся у намаганні дискредитувати склад суду шляхом безпідставних звинувачень в надуманих, непідтверджених подіях, викладених у заві про відвід суді ОСОБА_3, а саме: у заяві від 24.10.2016 року за вх. №300202 та численних запитах, що прямо суперечить нормам Конституції України про неприпустимий вплив на суддю при здійсненні правосуддя, та розцінюється як здійснення тиску на суд для прийняття рішення на користь позивача, крім того позивач не вчиняв жодної дії, яка була б спрямована на вирішення спору, шляхом подання доказів у встановленому процесуальним законодавством України порядку, також слід заначити, що відвід у судовому засіданні 25.10.2016 року, був підтриманий заявником ОСОБА_1

Вказана ухвала була від 25.10.2016 року була скасована частково та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції, згідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 24.11.2016 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.12.2016 вказану цивільну справу було передано на розгляд Святошинського районного суду міста Києва.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 31.01.2017 вказану ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.12.2016 залишено в силі.

Однак, ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва Ульяновської О.В. від 31.05.2017 року вказану цивільну справу було повернуто до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Вважаю, повернення справи з Святошинського районного суду міста Києва до Києво-Святошинського районного суду Київської області було здійснено суддею Святошинського районного суду м. Києва Ульяновською О.В. у порушення вимог чинного законодавства України, а саме не було враховано наявність чинної ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.12.2016 про визначення підсудності справи, постановленої на вимогу Апеляційного суду Київської області, щодо передачі справи до Святошинського районного суду міста Києва, за адресою: м.Київ, вул.Якуба Коласа, 27-а, залишеною в силі ухвалою Апеляційного суду Київської області від 31.01.2017, а також те, що спори про підсудність справ між судами не допускаються.

Оскільки питання визначення підсудності визначено ухвалою суду відповідно до ст. 116 ЦПК України, яка не скасована, тобто Святошинський районний суд м. Києва знову повернувши справу для визначення підсудності фактично допустив спір щодо підсудності, який згідно зі ст.. 117 ЦПК України не допускається.

Справедливим судовий процес буде лише в тому випадку, якщо він спрямований на забезпечення верховенства права, законності, рівності учасників процесу перед законом і судом, змагальності, гласності і відкритості. Професіоналізм, незалежність та неупередженість суддів є невід'ємною гарантією справедливого вирішення судового спору.

Для виключення сумніву учасників процесу щодо неупередженості судді при розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області від 25.06.2014 у звязку з нововиявленими обставинами в справі № 369/3899/13-ц, та враховуючи, що суддею Волчко А.Я. вже заявлено собі самовідвід у вказаній справі та вирішено питання щодо визначення підсудності, згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської бласті від 25.10.2016 року, приходжу до висновку про задоволення заяви судді про самовідвід.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Відповідно до ст. 23 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у ст.ст. 20, 21 і 22 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Частиною 1 статті 126 Конституції України передбачено, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.20 Цивільного процесуального кодексу України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановленої частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 23 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у ст.ст. 20, 21 і 22 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивований і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір що до його прав та обов'язків цивільного характеру.

Частиною 1 статті 126 Конституції України передбачено, що вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

У інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-72/0/4-13 від 16.01.13, вказано на обов'язок судді заявити вмотивований самовідвід визначений частиною першою статті 23 ЦПК України.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачено: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру…».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 р. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо), в який зазначено, що важливим питання є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві, а також те, що судді зобов'язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений, вважаю за доцільне заявити самовідвід, з метою виключення в подальшому будь-яких сумнівів позивача в об'єктивності та неупередженості судді у вирішенні спору.

Оскільки існують певні обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді, у даній цивільній справі, необхідно задовольнити заяву про самовідвід судді Волчко А.Я., оскільки самовідвід є вмотивованим.

Тому з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в обєктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, заявлений по справі самовідвід підлягає задоволенню.

Таким чином, згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.12.2017 року про передачу справи за підсудністю, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 р. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та керуючись п.4 ч.1 ст. 20 ст.ст.23, 24, ч.1, 3 ст.25, п.3 ч.1.ст.116 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву головуючого судді Волчка Андрія Ярославовича від 20.06.2017 року про самовідвід у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 червня 2014 року у звязку з нововиявленими обставинами в справі № 369/3899/13-ц, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Київській області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», Відділ Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, про зобовязання вчинити дії, відшкодування шкоди, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Відділу Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання незаконним та скасування рішення ради, визнання недійсним державного акта, скасування державної реєстрації - задовольнити.

Передати дану справу для повторного розподілу між суддями Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку, передбаченому ст.11-1 ЦПК України.

Ухвала остаточна,оскарженню не підлягає.

Суддя А.Я. Волчко