Провадження №2/193/188/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

15 листопада 2017 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді Кащука Д.А.

при секретарі Ратушній В. В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

У С Т А Н О В И В:

1 березня 2017 року до суду звернулась позивач з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову вказує на те, що 09 листопада 1998 року між нею та відповідачем ОСОБА_4 був укладений шлюб, зареєстрований відділом РАГС Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, актовий запис № 69.

Від шлюбу з відповідачем ОСОБА_4 мають повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказує, що шлюб з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалось і з листопада 2016 року фактичні шлюбні відносини між ними припинилися. Відповідач став проживати окремо в с. Нововітебську в їх спільному будинку, а вона залишилась проживати в с. Жовте в житловому будинку, який є також їх спільною власністю.

Зазначає, що під час шлюбу ними придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності та скаладється із:

1. Житлового будинку № 78 загальною площею 36, 9 кв. м. з забудовами: літня кухня, сараї, гараж, туалет, погріб, басейну, бетонного замощення, огорожі. 21 лютого 2005 року ОКП «Софіївське бюро технічної інвентарізації» проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 4946782 на ім'я ОСОБА_4 про що зроблено відповідний запис за № 39-39 в книзі 1. Житловий будинок розташований на не приватизованій присадибній земельній ділянці площею 0.70 га. Вартість будинку, згідно звіту про оцінку майна від 07 лютого 2017 року складає 54 300 гривень.

2.Житлового будинку № 2. загальною площею 47, 7 кв. м. з забудовами: літня кухня,сараї, гараж,туалет, погріб, басейну, бетонного замощення, огорожі. 24 березня 2006 року ОКП «Софіївське бюро технічної інвентарізації» проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 14256208 на ім'я ОСОБА_4, про що зроблено відповідний запис за № 25-25 в книзі 1. Житловий будинок розташований на не приватизованій присадибній земельній ділянці площею 0.72 га. Вартість будинку, згідно висновку про незалежну оцінку майна від 07 лютого 2017 року складає 70 215 гривень.

3. ? частини нежитлової будівлі, будівля корівника МТФ № 2. загальною площею 817 кв.м.., який розташований за адресою: вул. Мостова, 28 в с. Жовте Софіївського району. 19 лютого 2008 року ОКП «Софіївське бюро технічної інвентарізації» проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 21759147 на ім'я ОСОБА_4 про що зроблено відповідний запис за № 38-38 в книзі 25. ОСОБА_6 будівля розташована на не приватизованій присадибній земельній ділянці площею 0,12 га. Вартість нежитлової будівлі, корівника МТФ №2 згідно висновку про незалежну оцінку майна від 07 лютого 2017 року складає 89 053 гривні.

4. ОСОБА_6 будівлі, корівник, загальною площею 1071,9 кв.м.. 21 червня 2006 року ОКП «Софіївське бюро технічної інвентаризації» проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за №15143308 на ім'я СФГ «Мрія», керівник якого ОСОБА_4, про що зроблено відповідний запис за № 149-461 в книзі 17 ОСОБА_6 будівля розташована на не приватизованій присадибній земельній ділянці площею 0,12 га. Вартість нежитлової будівлі, корівника, згідно висновку про незалежну оцінку на від 07 лютого 2017 року складає 116 600 гривень.

Зазначає, що згоди про добровільний поділ майна між ними не досягнуто. У звязку з чим звернулась до суду з даним позовом та просить визнати вказане майно спільним сумісним та поділити його.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримала, просить задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов також підтримав, просить задовольнити.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 проти позову заперечують, на що надали заперечення, в якому вказують, що позивач в позовних вимогах зазначає про припинення шлюбних відносин у листопаді 2016 року, що не відповідає дійсності, так як фактично з 2010 року вони не проживають, спільно господарства не ведуть.

Стверджують, що деяке майно було набуте ним за час шлюбу, але за кошти, що належали особисто відповідачу та майно набуте ним на праві спільної часткової власності, а не в результаті спільного господарювання з позивачем.

Зазначають, що корівник, загальною площею 1071, 9 кв. м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область Софіївський район вул. Польова буд. 25, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.06.2006 року належить членам селянського фермерського господарства «Мрія» на праві спільної часткової власності і не може бути визнано спільною власністю подружжя та поділеним з наступних підстав: відповідно до ст. 19 ЗУ «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Згідно зі ст. 20 ЗУ «Про фермерське господарство» майно фермерського належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом.

Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються Статутом фермерського господарства.

У звязку з чим вказують на те, що 1/2 частина нежитлової будівлі, будівля корівника МТФ № 2, загальною площею 817,0 кв. м., яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область Софіївський район с. Жовте, вул. Мостова, буд. 28, на підставі про право власності на нерухоме майно від 19.02.2008 року належить відповідачу на праві приватної власності. Даний обєкт був придбаний за час спільного проживання з позивачем за їх спільні кошти і кошти, що належали йому особисто.

Відповідач в своїх запереченнях посилається на ті обставини, що після фактичного припинення шлюбних відносин з 2010 року в його перебудову та капітальний ремонт залучались тільки його особисті та кошти членів СФГ «Мрія». В звязку з цим його ринкова вартість суттєво збільшилась і частки співвласників у праві спільної сумісної власності не можуть бути рівними у разі поділу майна на підставі ч. 7 ст. 57 СК України.

3 2010 року він проживає в с.Нововітебську в їх спільному з позивачем будинку № 2 по вул. Польова, де немає належних умов для життя : відсутня газифікація будинку, центральний водопровід, відсутній паркан, а в № 78 в с.Жовте по вул. Тезікова, в який вони разом із позивачем вкладали свою працю та спільні кошти в його розбудову, переїхала проживати дружина ОСОБА_2.

В порівнянні з будинком в с.Нововітебську, цей будинок має капітальні забудови: літня кухня, сараї, гараж, туалет, погріб, басейн, паркан, є газифікація, з центральним водопроводом, добре географічне розташування, розвинуту інфраструктура села, асфальтована дорога і має більшу ринкову вартість.

П.23-24 Постанови пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя», встановлено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання.

Зазначає, що є підстави вважати не обєктивними та не законними звіти про оцінку майна субєкта оціночної діяльності ТОВ «Центр експертного Дослідження» ОСОБА_7 по встановленню ринкової вартості нерухомого майна, яке є предметом позову, наданий позивачем. Просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 майно: Житловий будинок № 78, загальною площею 36,9 кв.м. з забудовами: літня кухня, сараї, гараж, туалет, погріб, басейн, бетонного замощення, огорожі, розташований за адресою по вул. Тезікова в с. Жовте Софіївського району Дніпропетровської області. Житловий будинок № 2, загальною площею 47,7 кв.м. з забудовами: літня кухня, сараї, гараж, туалет, погріб, басейн, бетонного замощення, огорожі, розташований за адресою по вул. Польова в с.Нововітебське Софіївського району Дніпропетровської області. 1/2 частину нежитлової будівлі, будівлю корівника МТФ № 2, загальною площею 817 кв.м., яка розташована за адресою по вул. Мостова 28 в с.Жовте Софіївського району Дніпропетровської області .

Також просить поділити спільно набуте майно, визнавши за позивачем право власності на - житловий будинок № 78, загальною площею 36,9 кв.м. з забудовами: літня кухня, сараї, гараж, туалет, погріб, басейн, бетонного замощення, огорожі, розташований за адресою по вул.Тезікова в с.Жовте Софіївського району Дніпропетровської області та визнавши за ним- Ілюшик В.В. право власності на житловий будинок № 2 загальною площею 47, 7 кв. м. з забудовами: літня кухня ,сараї, гараж, туалет, погріб, басейн, бетонного замощення, огорожі, розташованого за адресою: вул. Польова в с. Нововітебське Софіївського району Дніпропетровської області; ? частину нежитлової будівлі, корівника МТФ № 2 , загальною площею 817 кв. м. ,яка розташована за адресою: вул. Мостова, 28 в с. Жовте Софіївського району. Просить в частині позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю нежитлової будівлі, корівника, загальною площею 1071,9 кв. м., яка розташована за адресою по вул. Польова, 25 в с. Нововітебське Софіївського району відмовити та розподілити між ними пропорційно до розміру задоволених вимог судові витрати.

Свідок ОСОБА_8у судовому засіданні під присягою пояснила, що ОСОБА_4 приходиться їй дядьком, а позивач відповідно є її невісткою. Сторони разом проживали як сім'я. За час спільного проживання за спільні кошти вони купували будинки, вона працювала на фермі, а він почав займатись фермерським господарством, обробляв земельні ділянки отримані на орендних умовах, разом тримали ставок на орендних умовах з метою отримання прибутку.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні під присягою пояснила, що сторін знає досить тривалий час. Сторони проживали разом як сім'я, вели спільне господарство, тримали господарство, вона займалась домашнім господарством, майно придбавали разом за кошти подружжя. З 2016 року не ведуть спільного господарства.

Свідок ОСОБА_10, у судовому засіданні під присягою свідка пояснила, що вона приходиться ОСОБА_2 сестрою. Пояснила, що сторони разом здійснювали діяльність з метою отримання прибутку, а саме він здебільшого займався обробітком землі, вона займалась супровідною діяльністю, тобто годувала робітників, які працювали у полі, продавала сільськогосподарську продукцію. За час пільного проживання поліпшували умови проживання, купували нежитлові споруди.

Вислухавши доводи представників позивача та відповідача, допитавши в судовому засіданні свідків, вивчивши та проаналізувавши всі надані матеріали справи та докази надані сторонами, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що 9 листопада 1998 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований відділом РАГС Софіївської державної адміністрації Дніпропетровської області, актовий запис № 69, про що свідчить свідоцтво про одруження серії І-КИ № 05626 від 9.11.1998 року (а.с. 6). Шлюб між сторонами не розірваний, однак сторони проживають окремо.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшень, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі подружжя набуло у спільну сумісну власність наступне майно:

1.житловий будинок № 78 загальною площею 36,9 кв. м., що розташований по вул.. Тезікова в с. Жовте Софіївського району, що підтверджено договором купівлі продажу від 8.12.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу ОСОБА_11, і зареєстрований у реєстрі за № 1419 (а.с. 12). Вказане майно було зареєстровано за ОСОБА_4, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6780220 від 21.02.2005 року (а.с.14). Ринкова вартість якого станом на 7.02.2017 року становить 54300 грн.

2. житловий будинок за № 2, загальною площею 47,7 кв. м., що розташований за адресою: вул.. Польова, в с. Нововітебське Софіївського району, про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24.03.2006 року виданий виконавчим комітетом Нововасилівської сільської ради Софіївського району (а.с.45). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10195357 від 24.03.2006 року зареєстровано за ОСОБА_4 (а.с. 46). Ринкова вартість якого станом на 7.02.2017 року становить 70215 грн. (а.с.52).

3.корівник загальною прощею 1071,9 кв. м., який розташований за адресою вул.. Польова, 25 в с. Нововітебське Софіївського району (а.с. 74). Відповідно до свідоцтва про право власності від 21.06.2006 року виданий виконавчим комітетом Нововасилівської сільської ради, вказане майно зареєстровано за ФГ «Мрія» (а.с.74). Ринкова вартість якого станом на 7.02.2017 року становить 116 600 грн. (а.с. 83).

Однак на підставі договору дарування від 21.06.2008 року ОСОБА_4 подарував належну йому на праві власності (що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.02.2008 року (а.с. 115) ? частину нежитлової будівлі, будівлі корівника МТФ №2, що знаходиться за адресою вул. Мостова, 28 в с.Жовте Софіївського району ОСОБА_12, про що свідчить відповідний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Софіївського нотаріального округу ОСОБА_11 (а.с. 110-111). Ринкова вартість 1/2 частини нежитлової будівлі, корівник загальною площею 817,0 кв. м., якого станом на 7.02.2017 року становить 89053 грн. (а.с. 83).

У процесі розгляду даної справи відповідачем було заявлено про включення у майно що підлягає поділу також житловий будинок № 63 з господарськими будівлями загальною площею 69,6 кв. м., розташованого за адресою: вул.. Тезікова, в с. Жовте Софіївського району Дніпропетровської області, однак ОСОБА_2 даний будинок продала третій особі ОСОБА_13 на підставі договору купівліпродажу посвідчений приватним нотаріусом Софіївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_11, про що було надано відповідний договір купівлі-продажу від 16.03.2006 року (а.с. 210).

По справі було заявлено клопотання про проведення оціночно-будівельної експертизи, яку так і не вдалось провести із за відмови ОСОБА_4 від проведення експертизи, сторони проти вказаного клопотання у судовому засіданні не заперечували.

Відповідач у запереченні вказував, що він сам за особисті кошти придбавав майно, яке позивач у позові просить поділити, однак ним в підтвердження вказаних обставин не надав жодних доказів, тому згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідач заперечува проти позову в частині поділу нежитлової будівлі, корівника, однак твердження відповідача щодо того, що корівник загальною площею 1017,9 кв. м. розташованого за адресою вул.Польова, 25, в с. Нововітебське Софіївського району, є майном СФГ «Мрія» і не підлягає поділу як спільного майна подружжя є недоведеними та не підтверджено доказами, з огляду на наступне:

Відповідно до статуту ФГ «Мрія» станом на 8.10.1998 року засновником і головою вказаного господарства одноособово є ОСОБА_4, який на той час був повноправним керівником господарства, однак вже станом на 30.04.2013 року, після затвердженої протоколом №1 від 30.04.2013 загальних зборів СФГ "Мрія" нової редакції статуту СФГ "Мрія", засновником СФГ «Мрія» є ОСОБА_4, члени господарства є: ОСОБА_5 (син), ОСОБА_14 (сестра), головою господарства є ОСОБА_5.

Так, відповідно до Конституції України засади регулювання шлюбу і сім'ї визначаються виключно законами України; шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї (ч.1 ст. 51, п.6 ч.1 ст. 92. У статті 3 СК України встановлено, що сім'я створюється на підставі шлюбу та на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, серед яких визначено проживання жінки та чоловіка однією сім'єю.

Рівність прав і обов'язків у шлюбі та сім'ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями СК України та ЦК України.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК).

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1ст. 61 СК).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Сімейного Кодексу України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч.1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст. 364 ЦК України).

З наведених положень випливає, що власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім'єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування.

Відповідно до Конституції України усі суб'єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Одним із видів розпоряджання власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом; законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (стаття 320 ЦК України).

В Україні залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного капіталу діють підприємства унітарні та корпоративні; унітарне підприємство створюється одним засновником, який виділяє необхідне для того майно, формує відповідно до закону статутний капітал, не поділений на частки (паї), затверджує статут, розподіляє доходи, безпосередньо або через керівника, який ним призначається, керує підприємством і формує його трудовий колектив на засадах трудового найму, вирішує питання реорганізації та ліквідації підприємства; унітарними є підприємства, засновані, зокрема, на приватній власності засновника (частини третя, четверта статті 63 Господарського кодексу України).

Матеріальну основу діяльності підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства; джерелами формування майна підприємства є: грошові та матеріальні внески засновників; доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших суб'єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавством порядку; інші джерела, не заборонені законодавством України (частини перша, друга статті 66 ГК України).

Вклад до статутного капіталу та виділене із спільної сумісної власності подружжя майно (кошти) передаються у власність приватного підприємства. Відповідно до статті 191 ЦК України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності; до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом; підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю; підприємство або його частина можуть бути об'єктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів. Тобто зі змісту цієї статті вбачається, що стосовно підприємства як єдиного майнового комплексу або його частини можуть виникати цивільні права і обов'язки.

В рішенні Конституційного Суду України № 17-рп/2012 від 19 вересня 2012 року «У справі за конституційним зверненням приватного підприємства "ІКІО" щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України» вказано, що приватне підприємство (або його частина), засноване одним із подружжя, - це окремий об'єкт права спільної сумісної власності подружжя, до якого входять усі види майна, у тому числі вклад до статутного капіталу та майно, виділене з їх спільної сумісної власності.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є об'єктом їх спільної сумісної власності.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону, а відповідно до ч.1 ст.113 ГК України приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства, та його (їх) праці чи використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності субєкта господарювання юридичної особи.

Судом враховується, що фермерське господарство, а в даному випадку СФГ «Мрія», власником та єдиним членом якого станом на 1998 рік є відповідач ОСОБА_4, за своєю формою є приватним підприємством, що діє на основі приватної власності субєкта господарювання, а тому на це підприємство розповсюджується і вказане вище рішення Конституційного суду України.

Судом також враховується, що корівник загальною площею 1017,9 кв. м., розташований за адресою вул.Польова, 25, в с. Нововітебське Софіївського району, був придбаний в 2005 році, а 21 червня 2006 року ОКП «Софіївське бюро технічної інвентаризації» проведено його державну реєстрацію під час дії статуту, затвердженого Софіївською райдержадміністрацією 09.10.1998 року, в той час коли ОСОБА_4 був одноосібним власником та єдиним членом СФГ "Мрія", тобто під час ведення спільного господарства з гр. ОСОБА_2, а тому суд вважає, що майно приватного підприємства, сформоване за рахунок спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2, є об'єктом їх спільної сумісної власності. Заперечення відповідача щодо неможливості визнання зазначеного майна спільною власністю подружжя в зв`язку з належністю його членам СФГ "Мрія" судом до уваги не приймається, оскільки на момент придбання вказаного майна не порушувались права участників СФГ "Мрія", які увійшли до складу СФГ лише в 2013 році, в зв`язку із зміною статуту та реєстрації його нової редакції.

Все майно, яке перераховане вище, є обєктами спільної сумісної власності подружжя, оскільки набуті за кошти подружжя в період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4, про що зокрема зазначила сама позивач у судовому засіданні, а відповідач ОСОБА_4 обставини, якими він намагався це спростувати, доказами не підтвердив та не надав їх у судове засідання.

Відповідно до ст. 368 ч. 3 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 372 ч. 2 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим, підтвердженим матеріалами справи та таким, що підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 60, 70 СК України, ст. ст. 11,60, 213,215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задовольнити .

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 майно:

- Житловий будинок № 78, загальною площею 36,9 кв. м. з забудовами: літня кухня, сараї, гараж, туалет, погріб, басейн, бетонного замощення, огорожі, розташований за адресою вул. Тезікова в с. Жовте Софіївського району Дніпропетровської області вартістю 54 300 грн.;

-Житловий будинок № 2, загальною площею 47,7 кв. м. з забудовами: літня кухня, сараї, гараж, туалет, погріб, басейн, бетонного замощення, огорожі, розташований за адресою: вул. Польова, в с. Нововітебське Софіївського району Дніпропетровської області, вартістю 70 215 грн.;

- 1/2 частину нежитлової будівлі, будівлю корівника МТФ № 2, загальною площею 817 кв. м., яка розташована за адресою вул. Мостова, 28 в с. Жовте, Софіївського району Дніпропетровської області, вартістю 89 053 грн.;

- ОСОБА_6 будівлю, корівник, загальною площею 1071,9 кв. м., яка розташована за адресою вул. Польова, 25 в с. Нововітебське Софіївського району Дніпропетровської області, вартістю 116 600 грн..

Поділити спільне набуте майно, визнавши за ОСОБА_2 право власності на :

-Житловий будинок № 78, загальною площею 36,9 кв. м. з забудовами: літня кухня, сараї, гараж, туалет, погріб, басейн, бетонного замощення, огорожі, розташований за адресою: вул. Тезікова в с. Жовте Софіївського району Дніпропетровської області, вартістю 54 300 грн.;

-1/2 частину нежитлової будівлі, будівлю корівника МТФ № 2, загальною площею 817 кв. м., яка розташована за адресою: вул. Мостова, 28 в с. Жовте Софіївського району Дніпропетровської області, вартістю 89 053 грн..

Разом на загальну суму 143 353 гривні.

Визнавши на ОСОБА_4 право власності на житловий будинок № 2, загальною площею 47,7 кв. м. з забудовами: літня кухня, сараї, гараж, туалет, погріб, басейн, бетонного замощення, огорожі, розташований за адресою: вул. Польова, в с. Нововітебське Софіївського району Дніпропетровської області, вартістю 70 215 грн.;

ОСОБА_6 будівлю корівник, загальною площею 1071,9 кв. м., яка розташована за адресою вул. Польова, 25 в с. Нововітебське Софіївського району Дніпропетровської області, вартістю 116 600 грн..

Разом на загальну суму 186 815 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3301 (три тисячі одна) гривня 68 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. А. Кащук