АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

22 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 20 березня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним ,-

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання кредитного договору недійсним. Зазначала,що між сторонами 02.12.2011 року був укладений кредитний договір № 50002652 за умовами якого вона отримала споживчий кредит у сумі 168 224.96 грн.,що було еквівалентно 20 960 дол.США, строком на 60 місяців з погашенням кредиту відповідно до Графіку,який є невід'ємною частиною договору. Посилаючись на те,що при укладенні договору їй не було надано інформацію про умови кредитування та детальний розпис сукупної вартості кредиту,крім того,узгоджені розмір процентів за користування кредитом та вартість кредиту не відповідає фактичній,просила визнати договір недійсним з часу його укладання.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 20 березня 2017 року у задово-ленні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду представник позивачки ОСОБА_1 ,діючи в її інтересах, подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Посилається на незаконність та необгрунтованість судового рішення , безпідставне не урахування висновків експерта за проведенною судово-економічною експертизою стосовно нарахування відсоткової ставки,тієї обставини,що укладаючи договір банк прив'язав суму кредиту до долару США,не маючи ліцензії на здійснення операцій в іноземній валюті та наявності заборони надавати споживчі кредити в іноземній валюті.

В суді апеляційної інстанції представник позивачки ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті» ( далі ТОВ «Порше мобіліті») Таран М.В. просив апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову,суд виходив з того,що відсутні підстави, для визнання кредитного договору недійсним, оскільки всі умови договору були узгоджені сторонами добровільно, позивач підписала договір, попередньо ознайомившись із його змістом та погодившись із ним.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується .

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом 02.12.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № 50002650. Сума кредиту за умовами договору становить 168 224, 96 грн., що еквівалентно 20 960, 00 доларів США. Строк кредиту - 60 місяців, цільове призначення - на придбання автомобіля. Сторонами складено та підписано і графік погашення кредиту.

В кредитному договорі вказано, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до п.1.3 Загальних умов кредитування.

Пунктом 1.3.1 договору (Загальних умов кредитування) встановлено, що розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено у гривні на день укладення кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних в графіку погашення кредиту, враховується як корегування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшується більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником. Додатково позичальник зобов'язується компенсувати компанії витрати, що пов'язані зі сплатою податку з доходів фізичних осіб (або іншого аналогічного податку), у зв'язку з виникненням у позичальника доходу, пов'язаного зі зміною курсу іноземної валюти, прийнятої сторонами у кредитному договорі, по відношенню до української гривні.

Зазначений пункт кредитного договору був погоджений сторонами, по що свідчить підписання сторонами договору. Крім того, за вказаним пунктом договору відповідачем здійснювалися розрахунки розмірів щомісячних платежів і позичальником - відповідачем по справі, ці розрахунки сплачувалися щомісяця з часу укладення договору до пред'явлення позивачем позовної заяви.

Факт отримання позивачем грошових коштів від відповідача на виконання вказаного кредитного договору не оспорюється, що свідчить про виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за даним кредитним договором.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Підставою для визнання договору недійсним є порушення загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України, якою визначено основні критерії чинності правочину. Зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

При розгляді даної справи наявними в справі доказами не встановлено підстав відповідно до ст. 203 ЦК України, згідно з якими необхідно визнати недійсним кредитний договір.

Так,судом встановлено, що Кредитний договір укладено в письмовій формі та підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови.

Відповідач надав позивачу перед укладенням кредитного договору повну інформацію стосовно умов кредитування у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту та його складових ,що міститься безпосередньо у самому договорі та у додатку до кредитного договору,які підписані позивачем ( а.с.9- 26).

Передбаченим п.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» правом протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причини,позивач не скористалася, не відмовилася від його виконання, а тривалий час користувалася кредитними коштами, що свідчить про те, що вона була згодна з умовами кредитного договору.

За таких обставин колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачу перед укладенням договору була надана уся інформація передбачена ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів та належним чином ознайомлено з умовами договору й доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТОВ «Порше мобіліті» ІК № 58 від 02.07.2009 року Товариство зареєстровано саме як фінансова установа,що спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність права на надання ним фінансових послуг.

Висновок експертизи стосується обрахування розміру заборгованості і не може бути підставою для визнання укладеного між сторонами договору недійсним й тому доводи апеляційної скарги в цій частині ,колегія суддів до уваги не приймає.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 755/9348/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 5925 /2017

Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.