У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 24 січня 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_3 укладено договір «Автопакет», за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 31 188доларів США зі сплатою 13 % річних за користування кредитом на строк до 24 січня 2015 року. Взяті на себе зобов'язання позичальник не виконав, у зв'язку з чимстаном на 14 травня 2014 року виникла заборгованість за кредитом - 24 542 долари 03 центи США, заборгованість за процентами - 14 127 доларів 89 центів США, пеня - 3 894 долари 53 центи США, що є еквівалентом 45 817 грн 28 коп., штраф - 3 118 доларів 80 центів США, що є еквівалентом 36 691 грн 19 коп.

Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «Надра» просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 669 доларів 92 центи США та 82 508 грн 47 коп.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2015 року позов ПАТ КБ «Надра»задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3. на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» від 24 січня 2008 року у розмірі 28 669 доларів 92 центи США та 82 508 грн 47 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 24 542 долари 03 центи США, заборгованості за процентами у розмірі 14 127 доларів 89 центів США, пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 3 894 долари 53 центи США, що є еквівалентом 45 817 грн 28 коп., штрафу за порушення умов кредитного договору у розмірі 118 доларів 80 центів США, що є еквівалентом 36 691 грн 19 коп. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ПАТ КБ «Надра» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» від 24 січня 2008 року станом на 14 травня 2014 року у розмірі 38 669 доларів 92 центи США та 82 508 грн 47 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 24 542 долари 03 центи США, заборгованості за процентами у розмірі 14 127 доларів 89 центів США, пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 3 894 долари 53 центи США, що є еквівалентом 45 817 грн 28 коп., штрафу за порушення умов кредитного договору у розмірі 3 118 доларів 80 центів США, що є еквівалентом 36 691 грн 19 коп. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ КБ «Надра», суд першої інстанції виходив із того, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, проте позичальник свої зобов'язання за договором «Автопакет» від 24 січня 2008 року не виконав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за договором. При цьому у силу ст. 551 ЦК України банк набув право на стягнення з відповідача неустойки.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов ПАТ КБ «Надра», виходив із того, що ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитом.

При цьому підставами скасування рішення суду першої інстанції є також розгляд і вирішення справи неповноважним судом (п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України).

Проте повністюпогодитись із таким висновкомапеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 24 січня 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_3 укладено договір «Автопакет», за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 31 188 доларів США зі сплатою 13 % річних за користування кредитом на строк до 24 січня 2015 року. Взяті на себе зобов'язання позичальник не виконав, у зв'язку з чимстаном на 14 травня 2014 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 669 доларів 92 центи США та 82 508 грн 47 коп., з яких: заборгованістьза кредитом - 24 542 долари 03 центи США, заборгованість за процентами - 14 127 доларів 89 центів США, пеня - 3 894 долари 53 центи США, що є еквівалентом 45 817 грн 28 коп., штраф - 3 118 доларів 80 центів США, що є еквівалентом 36 691 грн 19 коп.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

За нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Так, апеляційний суд обґрунтовано визначив, що мало місце порушення відповідачем умов кредитного договору, що полягало у невиконанні договірних зобов'язань у визначений договором строк.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

У ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору «Автопакет», а саме у п. 5.1. передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, внаслідок чого нарахування банком пені відбувається в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

Крім того, у п. 5.2. договору «Автопакет» визначено, що при порушенні позичальником вимог пп. 4.3.1., 4.3.2., 4.3.7., 4.3.9., 4.3.10. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору за кожен випадок.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Проте апеляційний суд на зазначені умови договору уваги не звернув та не перевірив розрахунок банку відносно стягнення пені та штрафу, не визначився із тим, чи не є це застосуванням подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таким чином, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 303, 316 ЦПК України не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не перевірив правильність визначеного розміру заборгованості за кредитним договором та обґрунтованості нарахування пені й штрафу, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 13 вересня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

С.П.Штелик