АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/5527/17 Головуючий І інстанції - Руднєва О.О.
Справа: № 638/7528/15-ц Доповідач - Кругова С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І.,Пилипчук Н.П.,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 7 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Шостої Харківської Державної нотаріальної контори, третя особа - Десята Харківська Державна нотаріальна контора про визнання дії державного нотаріуса Шостої Харківської Державної нотаріальної контори неправомірними та визнання недійсною відмови від прийняття спадщини за заповітом, -

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила визнати неправомірною дію нотаріуса Шостої нотаріальної контори щодо відкриття спадкової справи № 151/2015 від 16 березня 2015 року після смерті ОСОБА_4; визнати недійсною відмову від прийняття спадщини ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 7 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Мотивувальна частина оскаржуваного рішення взагалі не містить жодних обґрунтувань та мотивів. Суд першої інстанції обмежився лише «цитуванням» норм цивільного законодавства, зокрема спадкового права.

Також в оскаржуваному рішення наведено факти, які не відповідають дійсності та спростовуються копією технічної фіксації судового процесу.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 на час вчинення правочину помилялась стосовно його природи та можливих наслідків вчинення такого кроку, оскільки бажання оформити спадщину на матір було розцінено нотаріусом як бажання відмовитися від спадщини без роз'яснення правових наслідків такої дії.

Спадкова справа на майно та майнові права померлого на території України спадкодавця може бути заведена тільки одна. При заведенні спадкової справи саме нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Між тим, поза увагою суду залишилося встановлення причин, з яких нотаріусом не було здійснено пошуку за іншими параметрами на виконання вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Всупереч Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, приймаючи заяву про відмову від прийняття спадщини, нотаріус не роз'яснив спадкоємцю про наслідки такої відмови.

Висновок суду про недбальство з боку ОСОБА_1 щодо ненадання відомостей про коло спадкоємців, спростовується положеннями діючого законодавства, згідно з якими не передбачено обов'язку спадкоємців повідомляти нотаріусу відомості щодо наявності або відсутності інших спадкоємців.

Судом, всупереч ст. 11 ЦПК України застосовано положення ст. 230 ЦК України, між тим, ОСОБА_1 не посилалась як на підставу позову, на те що вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Посилається на ті ж самі обставини, на які посилається ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі.

Підкреслює, що судом не встановлено, коли ж саме і на підставі якого документу було заведено Спадкову справу Шостою державною нотаріальною конторою.

Суд не надав оцінки систематичності допущених нотаріусом технічних помилок, що вплинуло на сприйняття та розуміння правової природи вчиненої дії.

Судом проігноровано порушення нотаріусом ст. 1221 ЦК України та Методичних рекомендацій схвалених рішенням науково - експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними належними доказами.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, який був батьком ОСОБА_1.

8 квітня 2008 року ОСОБА_4 був складений заповіт, яким все своє майно він заповів ОСОБА_1

16 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Шостої Харківської державної нотаріальної контори з заявою, в якій повідомила, що від прийняття спадщини за заповітом вона відмовляється. Від прийняття спадщини за законом вона відмовляється на користь дружини спадкодавця, її матері - ОСОБА_2

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Судовим розглядом встановлено, що позивач за власним волевиявленням відмовилась від спадщини за заповітом і за законом, але вважає, що на її рішення вплинуло те, що нотарус не з"ясувала своєчасно наявність спадкової справи відкритої за заявою іншого спадкоємця і не роз"яснила наслідки вчинення відмови від спадщини.

Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

На спростування доводів апеляційних скарг , слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

При підписанні заяви 16.03.2015 року про відмову від спадщини , позивач зазначила, що цілком розуміє наслідки підпису цієї заяви, що її волевиявлення є добровільним, зроблено без будь-якого тиску та примусу. Зміст ст.1273 Цивільного Кодексу України їй державним нотаріусом роз»яснено.

Отже, позивач, як спадкоємець за заповітом , а потім за законом скористалась своїм правом відмови від спадщини.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач ОСОБА_1 була обізнана з вимогами ст.1273 ЦК України й усвідомлювала, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Правомірно констатував, що не є помилкою відмова від спадщини, яку позивач обгрунтовує подією, яка сталася після відмови і виникненням труднощів в оформленні з іншими спадкоємцями , що відбулося після вчинення відмови і не пов'язані з поведінкою особи на користь якої вчинено правочин.

Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Тому, доводи представника позивача ОСОБА_1 , що її довірителька помилилася при підписанні заяви внаслідок своєї необізнанності чому сприяло невиконання своїх повноважень нотаріусом не приймається, оскільки обставини, які мають для позивачки істотне значення виникли не на момент вчинення правочину, а після.

Також, судова колегія погоджується з твердженням суду, що в діях Державного нотаріуса Шостої Харківської державної нотаріальної контори Абрамченко Т.А. не вбачається порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства Юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Нотаріусом було здійснено пошук спадкової справи за параметрами відповідно до наданих позивачем і відповідачем документів. Ще раз слід наголосити, що підстави, які позивач вважає могли б вплинути на її рішення про відмову від спадщини їй стали відомі після вчинення нею правочину і не існували на час складання заяви, тому судова колегія визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 7 серпня 2017 року -залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І.Колтунова

Н.П. Пилипчук