Справа № 496/808/17
Провадження № 2/496/923/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді - Трушиної О.І.

при секретарі - Горищенко К.І.

за участю адвоката - Друженко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про визначення місця проживання малолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить визначити місце проживання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свої вимоги мотивує, ти що з 18 червня 2005 року перебував з відповідачкою у шлюбі. Подружні стосунки між ними не склалися і 12 жовтня 2016 року шлюб був розірваний. Від вказаного шлюбу мають двох дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. З матір'ю діти не проживають з моменту розірвання шлюбу. Діти проживають разом з батьком та перебувають на його утриманні. Відповідачка протягом тривалого часу перебуває на заробітках за кордоном, однак при цьому матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. При цьому, в період тимчасового та не тривалого перебування на території України, мати дітей заявляє свої права на них та висловлює бажання перевезти дітей за кордон для тимчасового проживання. Позивач категорично не згоден з такою позицію відповідачки, вважає що така ситуація може завдати значної шкоди душевного стану дітей, у зв'язку з чим змушений звернутися до суду за захистом прав своїх малолітніх дітей.

Позивач та його представник у судовому засіданні на задоволенні позову наполягали та пояснили, що вважають за доцільне визначити місце проживання дітей разом з батьком, оскільки він має належні житлові умови, працює, достатньо матеріально забезпечений, у побуту та на роботі характеризується позитивно, не має шкідливих звичок, а тому з метою забезпечення інтересів дітей та враховуючи бажання дітей проживати з батьком, просять позов задовольнити.

Відповідач та її представник у судовому засіданні позов не визнали, пояснили, що відповідачка любить своїх дітей, бажає, щоб вони проживали з нею. Будучи за кордоном, вона надсилала грошові кошти і речі дітям через свою сестру, одна позивач відмовлявся від допомоги. Вважає себе творчою особистістю, працює хореографом, може дати дітям високий інтелектуальний розвиток, та матеріально забезпечити їх.

Представник третьої особи - відділу усиновлення, опіки, піклування та розвитку сімейних форм виховання служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Гончаренко Н.В. у судовому засіданні позовну заяву підтримала і пояснила, що орган опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації прийшов до висновку про доцільність визначення місця проживання дитини за місцем проживання батька. Крім того пояснила, що по рішенню комісії з питань захисту прав дитини залучено незалежного психолога, який провів всебічну роботу з малолітніми ОСОБА_4, та ОСОБА_5, для з'ясування думки дітей з приводу визначення місця проживання одним із батьків. Згідно висновку експерта малолітня ОСОБА_4 висловила бажання проживати з батьком, але і з матір'ю хоче проводити час. Малолітній ОСОБА_5, на контакт з практичним психологом не погодився, тому висновків зробити не можна.

Допита у судовому засіданні малолітня ОСОБА_4, пояснила, що хоче проживати разом з батьком, а з матір»ю лише бачитися.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що позивачка займається малолітньою донькою, водить її на танці, возила її на море. Відповідач від сторонньої допомоги відмовляється.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що лише позивач приймає участь у житті дітей, завжди забирає їх із школи та доглядає. Відповідачка участі у житті дітей не приймає.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що діти живуть з батьком, позивач дуже турботливий батько. Відповідачку бачив один раз.

Свідок ОСОБА_10, у судовому засіданні пояснив, що батько доборе ставиться до дітей, займається ними.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що було винесено рішення, яким встановлено часи побачення відповідачки з дітьми, однак ОСОБА_3 ними не користується.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що на момент повернення відповідачки до України діти проживали разом з батьком, та проживають до сьогоднішнього дня.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що сторони постійно сваряться, позивач заперечує, щоб відповідачка спілкувалася дітьми.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, вислухавши пояснення свідків, та дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2005 року, який рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12.10.2016 року було розірвано (а.с.7).

Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, відповідно до свідоцтв про народження (а.с.5, 6).

Протягом двох років сторони разом з дітьми проживали в Російській Федерації, де перебували на заробітках.

Судом встановлено, що після повернення з Російської Федерації в Україну діти проживають з батьком, знаходяться на його утриманні. Відповідачка тривалий період часу перебувала за кордоном. Як вона пояснила, нею був укладений договір оренди приміщення, де вона працювала хореографом, а тому вона вимушена була дочекатися закінчення дії контракту, а потім повернутися в України, де вже на той час проживав позивач з дітьми.

Відповідно до ст.150-157 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення (ст.161 СК України).

Згідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

В матеріалах справи міститься висновок органу опіки та піклування від 10.02.2017 року, відповідно до якого є доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_2 (а.с. 10).

Але відповідач у судовому засіданні зауважила, що вказаний висновок даний без урахування її думки, доказів, наданих нею, виходячи з чого судом було запропоновано органу опіки та піклування скласти висновок, врахувавши думку матері дітей.

Відповідно до висновку від 08.11.2017 року №01/03-08/2067, який був складений з урахуванням думки матері дітей, орган опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за місцем проживання батька.

Як пояснив у судовому засіданні представник третьої особи, незалежний практичний психолог проводив тести, бесідував з дитиною, запропонував дівчинці намалювати свою сім»ю (на малюнку дівчинка маму не намалювала), після чого надав висновок, що дитині краще буде проживати з батьком, за умови постійного спілкування з матір»ю. Крім того, при наданні висновку була також врахована думка дівчинки, яка виявила бажання проживати з батьком.

З матеріалів справи вбачається, що як позивач, так і відповідач мають житло, умови проживання задовільні, про що свідчать акти обстеження житлово-побутових умов.

Як пояснив у судовому засіданні позивач, він працює, але неофіційно, отримує заробіток близько 15000 грн. на місяць.

Згідно довідок Благодійного фонду творчого розвитку дітей «Райдуга» ОСОБА_3 працює у вказаному благодійному фонді хореографом. Також відповідач у судовому засіданні пояснила, що вона має додатковий заробіток, а тому в змозі забезпечити дітей.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі "М.С. проти України", яке набуло статусу остаточного 11.10.2017 року відповідно до порядку, передбаченого пунктом 2 статті 44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, констатував порушення Україною права заявника, гарантованого статтею 8 "Право на повагу до приватного і сімейного життя" Конвенції, у зв'язку з рішеннями національних судів про визначення місця проживання дитини заявника та наголосив, що в усіх подібних випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім»я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітніх дітей судом враховано, що з часу розірвання між сторонами шлюбу діти фактично проживали разом з батьком та перебували під його опікою та відповідальністю, ним були створені належні умови для проживання дітей у власному житловому будинку, проживання дітей з батьком в м. Вигода, Біляївського району Одеської області, де вони відвідують навчальні заклади, гуртки, та є стабільним та стійким для них середовищем.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звернути особливу увагу на її вік та з'ясувати, з ким із батьків вона бажає проживати (якщо дитина може висловити таку позицію в силу її віку та особливостей розвитку).

Ст. 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім»ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім»ї.

Під час судового засідання малолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 пояснила, що вона бажає проживати разом з батьком, який приділяє багато часу його навчанню та спілкуванню з нею. Повідомила, що дуже любить своїх батьків, хотіла б спілкуватися з мамою, їздити до неї в гості, але проживати з батьком.

В зв'язку з викладеним, суд при вирішенні вказаного спору бере до уваги особисту прихильність дітей до батьків, і виходячи з вищенаведеного, а також з тієї обставини, щоб діти не були розлучені між собою, вважає, що місце проживання малолітніх дітей має бути визначене з батьком.

Відповідачем у судовому засіданні не доведено, що виключно в інтересах дітей буде визначити їх місце проживання з матір»ю.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що визначення місця проживання дітей з батьком не розлучає їх з матір'ю, оскільки вона не обмежена у своєму праві на спілкування з дітьми, турботу про них та на участь у їх вихованні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява законна, обґрунтована і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 4, 5, 19, 141, 160, 162 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Біляївської районної державної адміністрації Одеської області про визначення місця проживання малолітніх дітей - задовольнити.

Визначити місцем проживання малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського райсуду

Одеської області: Трушина О.І.