Справа № 209/4377/16-ц
Провадження № 2/209/324/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Решетник Т.О.,

за участю секретаря - Шаповал А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1, позивача - ОСОБА_2,

відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Друга кам'янська державна нотаріальна контора про визначення строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили визначити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк в три місяці для звернення до нотаріальної контори, що буде достатнім для подання заяв про прийняття спадщини по праву представлення після померлої 20 лютого 2016 року бабусі ОСОБА_6; визначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк в три місяці для звернення до нотаріальної контори, що буде достатнім для подання заяв про прийняття спадщини по праву представлення після померлої 20 лютого 2016 року бабусі ОСОБА_6.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що, вони, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, є рідними сестрою і братом. ОСОБА_5, своє дошлюбне прізвище «Бодяко» змінила при реєстрації 10 травня 2008 року шлюбу із ОСОБА_7, прийнявши прізвище чоловіка. 20 лютого 2016 року померла їх бабуся - ОСОБА_6, яка була матірю їх батька ОСОБА_8, померлого 15 серпня 1995 року. Після смерті бабусі ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Ця квартира, на праві спільної сумісної власності, згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому, на підставі розпорядження № 09232 від 03 листопада 1997 року, належала бабусі - ОСОБА_6, та її синові - дядько позивачів, ОСОБА_9. Після смерті бабусі до нотаріальної контори звернувся дядько, ОСОБА_9, який помер 19 серпня 2016 року, не встигнувши прийняти спадщину. Його спадкоємцями є відповідачі по справі. Вони також, як спадкоємці за правом представлення, звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті бабусі, ОСОБА_6, але постановою державного нотаріуса Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Шестимісячний строк на прийняття спадщини закінчився 20 серпня 2016 року, а вони звернулись до нотаріальної контори на місяць пізніше, бо причини, які перешкоджали їх зверненню, полягають у наступному. Вони надають постійну допомогу та догляд за їх бабусею з боку матері, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка тяжко хворіє на цукровий діабет та гіпертонічну хворобу, і в період з липня 2016 року по вересень 2016 року її стан значно погіршився і весь час після роботи вони вимушені були приділяти хворому члену родини, забезпечувати необхідним лікуванням та доглядом. До того ж, у них обох є малолітні діти і вони не мають можливості залишити їх без нагляду, а свої відпустки на роботах, вони присвятили оздоровленню дітей. Сімейні обставини не дали їм можливості звернутись до нотаріальної контори раніше, хоча вони і не знали про необхідність звернення до нотаріальної контори до спливу шести місяців з дня смерті спадкодавця. І хоча вони протягом шести місяців після смерті спадкодавця не подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, але вони не зверталися до нотаріальної контори і з заявами про відмову від спадщини, а тому вважають, що мають право на отримання спадщини після смерті бабусі, ОСОБА_6 Оскільки відповідачі по справі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_6, то вони звертаються з даним позовом саме до них. В звязку з тим, що причини, за якими вони пропустили строк для подання заяв про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 є поважними, вважають, що вони мають право просити суд визначити їм додатковий строк, достатній для подання заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_5 за довіреністю - ОСОБА_1 в судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити і надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні зазначила, що позивач ОСОБА_5 є її донькою, і яка була присутня 21.02.2016 року на похороні бабусі ОСОБА_6, померлої 20 лютого 2016 року, однакпропустила встановлений для прийняття спадщини строк з поважних причин, оскільки здійснювала догляд по черзі із матір'ю та своїм братом ОСОБА_2 за бабусею з боку матері, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка тяжко хворіє на цукровий діабет та гіпертонічну хворобу, а в той час стан її значно погіршився. Крім того, позивач ОСОБА_5 працювала по 12 годин за встановленим графіком, здійснювала догляд за своєю дитиною, яка також хворіла. Зазначила, що юридична необізнаність позивача щодо строку прийняття спадщини також стала причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, та надати йому додатковий строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні зазначив, що він, як і сестра, був присутній 21.02.2016 року на похороні бабусі ОСОБА_6, померлої 20 лютого 2016 року, однакпропустив встановлений для прийняття спадщини строк з поважних причин, оскільки в цей період він перебував за межами міста у відрядженні по роботі, а потім у вересні місяці знаходився на стаціонарному лікуванні. Також пояснив, що він та його сестра ОСОБА_5 протягом двох останніх років не мали можливості відвідувати свою бабусю ОСОБА_6 за місцем її проживання, оскільки після смерті їх батька - ОСОБА_8, померлого 15.08.1995 р., у них із другим сином бабусі - ОСОБА_9 та відповідачами склалися напружені відносини, їм перешкоджали у відвідуванні бабусі, постійно з'ясовуючи чому вони туди ходять, двері квартири, де проживала бабуся, їм ніхто не відчиняв.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання зявилась, проти позову заперечувала в повному обсязі, надала суду письмові заперечення проти позову, на обґрунтування яких зазначено, що співвідповідачі по справі вважають заявлені позовні вимоги не законними та не обґрунтованими, заперечують проти їх задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.11.1997 року квартира № 60 в буд. 21 по

вул. Харківській у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області на праві приватної власності належить ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на підставі розпорядження від 03.11.1997 № 09232. Право власності зареєстровано в ОКП «Дніпродзержинське БТІ» за № 21630 в книзі № 129. 20 лютого 2016 року померла ОСОБА_6, 15.04.2016 року Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу № 213/2016 на підставі заяви про прийняття спадщини, поданої ОСОБА_9. 19 серпня 2016 року помер ОСОБА_9, батько ОСОБА_4 та чоловік ОСОБА_3. 17.09.2016 року Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу № 511/2016 на підставі заяв про прийняття спадщини, поданої ОСОБА_4 та ОСОБА_3, яка в подальшому відмовилася від спадщини на користь сина ОСОБА_4. Після смерті спадкодавців ОСОБА_6 та ОСОБА_9 відкрилася спадщина у вигляді належної їм на праві приватної власності квартири АДРЕСА_2. Зазначає також, що витрати по утриманню спадкового майна у вищезазначеної квартири солідарно несуть спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Більш того, співпозивачі не приймали участі в організації та оплаті послуг поховання ОСОБА_6, всі витрати були понесені виключно співвідповідачами. На момент смерті обидва спадкодавці були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Окрім того, 15 серпня 1995 року помер ОСОБА_8, син ОСОБА_6, спадкоємцями якого є його діти ОСОБА_5, ОСОБА_2, які за правом представлення у вересні 2016 року звернулися до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори. 29 вересня 2016 року державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії в звязку з пропуском ОСОБА_5 (ОСОБА_11, ОСОБА_2 6-ти місячного строку на прийняття спадщини. Наведені співпозивачами у позові обставини, які їм перешкоджали звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, померлої 20 лютого 2016 року, не можна вважати поважними, оскільки оздоровлення дітей у літній період відпуски не створювали непереборних, істотних труднощів для спадкоємців ОСОБА_5 та ОСОБА_2. Крім того, малолітні діти ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_13, 10.10.2013 року, народжені у шлюбі, мають обох батьків, на яких законом покладено рівні права та обовязки по їх вихованню, утриманню та нагляду, отже посилання співпозивачів на відсутність можливості залишити дітей без нагляду, взагалі є необґрунтованими та безпідставними. У той же час співпозивачі по справі посилаються на те, що увесь свій час поза межами роботи вони приділяли хворому членові їх родини - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка тяжко хворіє на цукровий діабет та гіпертонічну хворобу, стан якої в період з липня по вересень 2016 року значно погіршився, але жодними належними та допустимими доказами ці обставини не підтвердженні співпозивачами. Надана копія довідки КЗОЗ Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3 від 27.09.2016 року підтверджує лікування ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, в умовах денного стаціонару з 19.04.2016 року по 05.05.2016 року, що також не підтверджує поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, який тривав з 20 лютого 2016 року по 20 серпня 2016 року. Отже, доводи співпозивачів про не знання ними про необхідність звернення до нотаріальної контори з відповідними заявами спадкоємців взагалі є не припустимими. В судовому засіданні зазначила, що у позивачів було достатньо часу для звернення до нотаріальної контори, а вказані ними причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть вважатися поважними.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання зявився, проти позову заперечував у повному обсязі, просив відмовити позивачам у позові, підтримав надані до суду письмові заперечення. Також пояснив, що позивачі мали доступ до квартири бабусі ОСОБА_6, ключі від якої були у сусідів бабусі, і про це позивачам повідомлялося у телефонних розмовах.

Представник третьої особи Другої кам'янської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, заперечень не надав (а.с.47).

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2, є рідними сестрою і братом. ОСОБА_5, своє дошлюбне прізвище «Бодяко» змінила при реєстрації 10 травня 2008 року шлюбу із ОСОБА_7, прийнявши прізвище чоловіка, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_11 (а.с.11), копією свідоцтва про шлюб (а.с.12), копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 (а.с.14).

20 лютого 2016 року померла їх бабуся - ОСОБА_6, яка була матірю батька позивачів ОСОБА_8, померлого 15 серпня 1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 (а.с.21), копією свідоцтва про смерть ОСОБА_8 (а.с.22).

З матеріалі вправи вбачається, що після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 03.11.1997 року квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на підставі розпорядження від 03.11.1997 року № 09232. Право власності зареєстровано в ОКП «Дніпродзержинське БТІ» за № 21630 в книзі № 129, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 03.11.1997 року (а.с.17).

Згідно наданих суду матеріалів спадкової справи, після смерті ОСОБА_6 до нотаріальної контори із заявою звернувся дядько позивачів, ОСОБА_9, який помер 19 серпня 2016 року, не встигнувши прийняти спадщину, що підтверджується копією заяви ОСОБА_9 від 15.04.2016 р. (а.с.53), копією свідоцтва про смерть ОСОБА_9 (а.с.83).

Згідно копії довідки ТОВ «Абонент ХХІ» від 14.04.2016 року ОСОБА_9 та ОСОБА_6 були зареєстровані та мешкали за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.61).

Враховуючи те, що спадкодавець ОСОБА_6 померла 20 лютого 2016 року, то строк для прийняття спадщини сплив 20 серпня 2016 року.

Однак, у звязку з тим, що ОСОБА_9 помер 19.08.2016 року не отримавши свідоцтво про право на спадщину після померлої 20.02.2016 року ОСОБА_6, до нотаріальної контори завернулися його спадкоємці відповідачі про справі: дружина померлого ОСОБА_3 та син померлого ОСОБА_4, що підтверджується копією заяви ОСОБА_4 № 1375 від 17.09.2016 року про прийняття спадщини (а.с.98), копією заяви ОСОБА_3 № 1376 від 17.09.2016 року про відмову від належної їй по закону частки спадщини на користь сина ОСОБА_4 (а.с.101).

З матеріалів справи вбачається, що 24.09.2016 року позивачі, як спадкоємці за правом представлення, звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті бабусі, ОСОБА_6, що підтверджується копією заяви ОСОБА_2 від 24.09.2016 року № 1417 про прийняття спадщини (а.с.56), копією заяви ОСОБА_5 від 24.09.2016 року № 1418 про прийняття спадщини (а.с. 58).

Постановою державного нотаріуса Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_6, у звязку із зверненням до нотаріальної контори після спливу 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця, документи, які б підтверджували факт прийняття спадщини відсутні, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.09.2016 року (а.с. 8, 64 оберт).

Як зазначено в позовній заяві, та згідно наданих позивачем ОСОБА_2 та представником позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 пояснень в судовому засіданні, причинами, які перешкоджали зверненню позивачів до нотаріальної контори вчасно, полягали у тому, що вони надавали постійну допомогу та почерговий догляд за їх бабусею з боку матері, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 23), яка хворіє на цукровий діабет та гіпертонічну хворобу, і в період часу з 19.04.2016 року по 05.05.2016 року проходила лікування на умовах денного стаціонару, що підтверджується медичною довідкою (а.с.24), і в період з липня 2016 року по вересень 2016 року її стан значно погіршився і весь час після роботи вони вимушені були приділяти хворому члену родини, забезпечувати необхідним лікуванням та доглядом. До того ж, у них обох є малолітні діти і вони не мають можливості залишити їх без нагляду, а свої відпустки на роботах, вони присвятили оздоровленню дітей. Сімейні обставини не дали їм можливості звернутись до нотаріальної контори раніше, хоча вони і не знали про необхідність звернення до нотаріальної контори до спливу шести місяців з дня смерті спадкодавця.

Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно ч.1, 5 статті 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, який прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців із дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї.

Суд встановив, що спадкоємцем першої черги після померлої ОСОБА_6 відповідно до ст.1261 ЦК України був син спадкодавця - ОСОБА_9, який помер 19.08.2016 року до прийняття спадщини, проживав разом із спадкодавцем на момент її смерті, та вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, до кола спадкоємців померлої ОСОБА_6 входять в порядку спадкової трансмісії відповідачі по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, яка в свою чергу відмовилася від належної їй по закону частки у спадщині на користь сина, а також за правом представлення позивачі по справі ОСОБА_5, ОСОБА_2, що пропустили встановлений строк для прийняття спадщини.

Відповідно до п.п. 3.21, 3.22 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, суд може надати йому додатковий строк, достатній для подання їм заяви для прийняття спадщини.

Згідно розяснень, які містяться в абз.6 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В розумінні зазначених норм закону поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема, тривала хвороба спадкоємців, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, складні умови праці, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

За положеннями ст.ст. 3, 10-11, 59, 60, 61 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд вирішує спір на засадах змагальності та диспозитивності, в межах та на підставах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами належних і допустимих доказів. Кожна сторона доказами зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Разом з тим, в силу ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо визначення додаткового строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті бабусі ОСОБА_6, померлої 20.02.2016 р., позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вважають причини пропуску строку прийняття ними спадщини поважними, мотивуючи їх своєю зайнятістю з причин догляду за хворим членом родини ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка хворіє на цукровий діабет, стан якої в період з липня по вересень 2016 року значно погіршився, але надана копія довідки КЗОЗ Центру первинної медико-санітарної допомоги № 3 від 27.09.2016 року підтверджує лише лікування ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, в умовах денного стаціонару з 19.04.2016 року по 05.05.2016 року (а.с.24). Також, посилання позивачів на необхідність оздоровлення дітей у літній період відпуски не створювали непереборних, істотних труднощів для спадкоємців ОСОБА_5 та ОСОБА_2 для звернення до нотаріальної контори. З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 знаходився на амбулаторному лікуванні в період з 23.09.2016 року по 27.09.2016 року, що є періодом часу за межами шести місячного строку необхідного для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією лікарняного листа Серія АДБ № 690454 від 23.09.2016 року (а.с.25).

Судом встановлено, що сторони у справі, а саме позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_2 мали рівні права та можливості щодо подання заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 Суд вважає, що позивачі мали змогу на протязі шести місяців після відкриття спадщини подати нотаріусу відповідну заяву. Таким чином, зазначені позивачами причини пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини не є такими, що повязані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця саме на вчинення дій із прийняття спадщини, тобто не є поважними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України у разі відмови в позові понесені позивачем судові витрати відповідачем не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Друга кам'янська державна нотаріальна контора про визначення строку для подання заяви про прийняття спадщини, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя Т.О. Решетник