Провадження №2/523/1217/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2017 р.

Суворовський районний суд міста Одеси,в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

при секретарі - Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в місті Одесі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 доПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» про стягнення сум неустойки, за участю третьої особи без самостійних вимог Моторного транспортного страхового бюро України, -

ВСТАНОВИВ

ПрАТ «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» (далі за текстом Товариство) звернулося до суду з позовними вимогами в яких зазначило, що рішенням суду з них на користь ОСОБА_1 була стягнута сума страхового відшкодування в розмірі 11243,20грн., витрати на проведення експертної оцінки в розмірі 400,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 487,20грн., та судовий збір в розмірі 243,60грн., а всього 12 374,00 грн. На виконання умов договору про співпрацю у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між Товариством та МТСБУ, останнім 30.01.2015р. на користь ОСОБА_1 була сплачена частина заборгованості зарішенням суду в розмірі 10301,71грн., а згодом 13.05.2015р. Товариством було виплачено 2072,29 грн., тобто вимоги ОСОБА_1 були задоволені у повному обсязі. Разом з тим, 24.06.2016р. державним виконавцем при примусовому виконанні вказаного рішення суду з Товариства на користь ОСОБА_1 повторно було стягнуто 12374,00 грн., які відповідач відмовляється повернути. Посилаючись на ст.1212 ЦК України позивач вважає, що відповідач двічі отримала грошові кошти в рахунок страхового відшкодування, в звязку з чим просить стягнути з ОСОБА_1 12374,00 грн., як безпідставно отримані грошові кошти.

Не погоджуючись з первісними позовними вимогами ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічними позовними вимогами в яких просить стягнути з Товариства неустойку за порушення строків вплати суми страхового відшкодування у розмірі 11243,20 грн. за період з 10.06.2013р. по 22.06.2015р. з яких: сума пені 5678,48грн., сума збитків з урахування індексу інфляції 8305,08грн., 3% річних за користування грошовими коштами 679,79грн., а також моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що Товариство не виконало зобовязання по виплаті суми страхового відшкодування у 90 денний строк встановлений законом, а відтак згідно ч.2 ст.625 ЦК України та п.36.5 ст.36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів№1961-ІУ» повинно сплатити на її користь зазначені вище суми. На думку ОСОБА_1, з урахуванням заявлених зустрічних позовних вимог, з неї в рахунок задоволення позовних вимог на користь Товариства підлягає стягненню 2072,29 грн. Моральна шкода обґрунтована тим, що з моменту ДТП та до фактичної виплати страхового відшкодування був порушений нормальний спосіб життя відповідача та всієї її родини, в звязку з чим вона була вимушена прикладати додаткових зусиль для відновлення свого звичайного способу життя.

Представник Товариства в судовому засіданні предявлені зустрічні позовні вимоги визнала частково, та зазначила, що дійсно Товариством були порушені строки виплати суми страхового відшкодування, які повинні відраховуватися з 03.12.2014р. (час набрання законної сили рішення суду від 18.11.2014р.) до 13.05.2015р. та сума пені, трьох процентів річних та індексу інфляції повинна складати 1288,69 грн. Таке посилання представник ґрунтує на тому, що при ухвалені рішення суду від 18.11.2014р. у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення пені, 3% річних та індексу інфляції за період з 11.06.2013р. по 20.10.2014р. було відмовлено.

МТСБУ не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що свідчить поштове повідомлення.

Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Правовідносини які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №1961-ІУ», статтями 625, 1212 ЦК України.

Так, згідно п.36.1 ст. 36 Закону № 1961-IV, після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Згідно п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

У випадку прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (п. 36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV).Крім встановленої законом відповідальності, така особа має право на стягнення з страховика трьох процентів річних та індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобовязання в силу ч.2 ст. 625 ЦК України.

Частина 2 ст.625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2 ст.1212 ЦК).

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18.11.2014р. (справа №523/7030/14-ц) з Товариства на користь ОСОБА_1 була стягнута сума страхового відшкодування в розмірі 11243,20 грн., витрати на оплату експертного дослідження в розмірі 400,00грн., витрати на правову допомогу в розмірі 487,20грн. Підставою для стягнення вказаних сум стала дорожньо-транспортнапригода, яка мале місце 28.12.2012р. на вулиці Миколаївська дорога, в м. Одесі, за участю транспортного засобу належного ОСОБА_1 та транспортного засобі під керуванням ОСОБА_2, відповідальність якого перед третіми особами була застрахована в Товаристві.

На виконання рішення суду та на підставі п.5.2. договору про співпрацю №032 від 28.12.2012р., укладеного між Товариством та МТСБУ, останнім для здійснення повернення гарантійного внеску шляхом врегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків за укладеними Товариством внутрішніми договорами страхування, від імені Товариства та за рахунок їх гарантійних внесків фонду захисту потерпілих, 30.01.2015р. МТСБУ здійснила виплату страхового відшкодування на корись ОСОБА_1 в сумі 10301,71грн., що підтверджується платіжним дорученням №9196 від 30.01.2015р.

Суд відхиляє посилання представника ОСОБА_1, що така оплата суми страхового відшкодування відбулась неналежним боржником без згоди ОСОБА_1, з тих підстав, що будь-якої заміни боржника у виниклих правовідносин проведено не було, так як договір на підставі якого проводилася виплату страхового відшкодування був укладений задовго до настання страхового випадку, при цьому ОСОБА_1 в договірних відносинах ані з Товариством, ані з МТСБУ не перебувала. Крім того, така виплата МТСБУ замість Товариства(Страховика) узгоджуються з вимогами передбаченими п.41.2 ст. 41 Закону № 1961-IV щодо проведення таких виплат за рахунок коштів фонду страхових гарантій.

Згідно платіжного доручення №189 від 13.05.2015р. Товариство сплатило залишок заборгованості за рішенням суду на користь ОСОБА_1 в розмірі 2072,29 грн. (а.с.18). Відтак, Товариство 13.05.2015р. у повному обсязі виконало рішення суду від 18.11.2014р.

Незважаючи на виконання Товариством рішення суду, державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на виконання рішення суду від 18.11.2014р. було стягнуто та перераховано на користь ОСОБА_1 12 374,00 грн. Наявність даної обставини вказує на подвійне стягнення з Товариства суми страхового відшкодування та додаткових витрат встановлених рішенням суду, що є недопустимим. Зважаючи на викладене, в силу ч.1 ст.1212 ЦК України Товариства має право на стягнення з ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 12 374,00 грн., як отримані стягувачем без достатніх правових підстав.

Разом з тим, вирішуючи виниклий спір між сторонами з урахуванням предявлених зустрічних позовних вимог, суд виходить з наступного.

В порушення п. 36.2. ст. 36 Закону України № 1961-IV Товариство у визначений законом 90 денний строк не сплатило на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування, що вказує на право потерпілої особи на отримання за рахунок Товариства пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, трьох процентів річних та індексу інфляції за весь часу такої затримки.

В той же час, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 рішенням суду від 18.11.2014р. судом було відмовлено в задоволені позовних вимог про стягнення з Товариства пені, яка була розрахована ОСОБА_3 на підставі п.36.5 ст.36 Закону №1961-ІУ, 3% річних та індексу інфляції за порушення виконання грошового зобовязання на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за період з 11.06.2013р. по 20.10.2014р. Отже, по виниклим між сторонами правовідносинам в частині порушення прав ОСОБА_1 на своєчасне отримання суми страхового відшкодування, строк його порушення слід відраховувати з часу ухвалення судом рішення, тобто з 18.11.2014р.

За таких обставин суд відхиляє та не приймає до уваги посилання представника ОСОБА_1 про проведення розрахунку строків виконання зобовязань з 10.06.2013р. Безпідставні і посилання представника Товариства про відрахування таких строків з дня набрання рішенням суду законної сили, так як рішення суду за своєю правовою природою не породжує правовідносини, а лише підтверджує або спростовує наявність виниклих між сторонами правовідносин, на захист яких були спрямовані позовні вимоги.

Таким чином Товариство повинно сплатити на користь ОСОБА_1 за період з 18.11.2014р. по 30.01.2015р., виходячи з грошового зобовязання в розмірі суми страхового відшкодування 11243,20 грн.: пеню у вигляді подвійної облікової ставки НБУ на час прострочення розмір якої складає 620,98грн., три процента річних за порушення грошового зобовязання в розмірі 67,00 грн., інфляційні витрати в розмірі 923,13 грн. При цьому розраховуючи вказані суми суд виходить з того, що порушення тривало 72 дні.

Приймаючи до уваги часткове погашення суми боргу 30.01.2015р. в розмірі 10301,71грн. та остаточного погашення боргу 13.05.2015р. за період з 31.01.2015р. по 13.05.2015р. з суми боргу в розмірі 2072,29 грн. з Товариства слід стягнути пеню у вигляді подвійної облікової ставки НБУ на час прострочення розмір якої складає 135,92грн., три процента річних за порушення грошового зобовязання в розмірі 8,00 грн., інфляційні витрати в розмірі 311,40 грн.

В звязку з чим предявлені зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом стягнення з Товариства на користь ОСОБА_1 загальної сумиборгу за порушення виконання грошового зобовязання в розмірі 2066,43 грн.

З метою остаточного вирішення виниклого спору між сторонами стягнута сума боргу з Товариства на користь ОСОБА_1 в розмірі 2066,43 грн. зараховується в рахунок погашення боргу перед Товариством. Відтак первісні позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 10307,57грн. (12374,00 грн. 2066,43грн.).

Суд вважає, що заявлені зустрічні вимоги про стягнення моральної шкоди, задоволенню не підлягають, оскільки законодавством не передбачено стягнення такої шкоди по виниклим між сторонами правовідносинам.

Щодо стягнення судових витрат то ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи та звільнюється від їх сплати. В частині стягнення витрат на правову допомогу понесену ОСОБА_1 то такі витрати в силу ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справ»не підлягають задоволенню, так як з матеріалів справи убачається, що такі витрати були сплачені на користь ТОВ «ОЮК», в той час коли участь у справі в якості фахівця в галузі права у судовому засіданні здійснювала інша особа, яка немає жодного відношення до вказаного товариства.

Керуючись ст.ст.10,11,57,66,88,209,212,213 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів задовольнити частково

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» про стягнення сум неустойки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 10307,57 грив ень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя