Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/1540/17

2/330/489/2017

"26" жовтня 2017 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Куценко О.О.

при секретарі Павленко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Якимівський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом в якому вказав, що 13 травня 2016 року третьою особою ОСОБА_2 - приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 3907, за яким було запропоновано стягнути грошові кошти у сумі 13617,03 гривень з позивача. Пропозиція стягнення коштів була вказана в забезпечення виконання кредитного договору № DNН4КS81560755 від 29 листопада 2005 року на користь відповідача КБ ПАТ ПриватБанк». Приватний нотаріус ОСОБА_2 пропонує задовольнити вимоги КБ ПАТ «ПриватБанк» у розмірі 674,55 грн. - залишок заборгованості за кредитом грн., 3595,55 грн. - залишок заборгованості за відсотками, 7079,45 грн. - пеня, 567,48 грн. - штраф - загальна сума дорівнює 13 617,03 грн. та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1700,00 грн. Позивач вважає, що даний виконавчий напис є незаконним й таким, що вчинений з порушенням вимог діючого законодавства України, та таким, що не підлягає виконанню. Крім того, у виконавчому написі зазначено: сума заборгованості за кредитом - 13 617,03 грн. позивач зазначає, що не згоден із вказаною Відповідачем сумою заборгованості, оскільки ним сплачувались платежі за кредитним договором протягом усього часу дії кредитного договору. Більш того, на цей час, позивач взагалі нічого невинен КБ ПАТ ПриватБанк», так, як вже сплатив усі необхідні платежі на їх користь, тобто ніякої заборгованості не має. КБ ПАТ «ПриватБанк», скориставшись необізнаністю Позивача, звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, яким було вчинено виконавчий напис. 09 квітня 2017 року, позивач дізнався про те, що відповідно до вищевказаного напису головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області: ОСОБА_3 було відкрите виконавче провадження. Тільки 19 квітня 2017 року, позивач отримав від виконавця копію виконавчого напису та постанову від 01 грудня 2016 року, які раніше ніколи та не від кого не отримував. Станом на сьогодні виконавче провадження передано для виконання Якимівського РВ ВДВС ГТУЮ в Запорізькій області, що підтверджується постановою серії ВП № 53000781 від 07.07.2017 року.

В зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд визнати виконавчий напис серії НВТ № 141968, вчинений ОСОБА_2, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу від 13 травня 2016 року за реєстровим номером № 3907, таким, що не підлягає виконанню та скасувати його.

В судове засідання представник позивача не зявився, вказують в позовній заяві про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та письмові заперечення, проти задоволення позову заперечують, вказавши, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису банк подав усі необхідні документи для стягнення заборгованості у безспірному порядку. Позивач допустив порушення умов кредитного договору, а тому вимоги у виконавчому написі є безспірними. Просив відмовити суд у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд дослідивши докази надані в обгрунтування доводів сторін, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обовязкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем у судовому засіданні суду надано не було.

Разом з цим, позивач заперечував, факт наявності заборгованості перед відповідачем, надавши оригінали квитанцій про сплату сум за вказаним кредитним договором, доказів на спростування цих обставин відповідачем суду надано не було.

Ураховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,212-215, 224-227 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Якимівський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.

Визнати виконавчий напис серії НВТ № 141968, вчинений ОСОБА_2, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу від 13 травня 2016 року за реєстровим номером № 3907, таким, що не підлягає виконанню та скасувати його.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Якимівський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення цього рішення.

Суддя: