Справа № 509/2959/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

за участю представника позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Овідіопольської районної державної адміністрації, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання права власності на садибний житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

03 серпня ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просила суд визнати право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Зелена, 19 в смт.Овідіополь, Овідіопольського району Одеської області, що скаладається з житлового будинку літ. А-2, загальною площею 123,7 кв.м., житлова площа 44,6 кв.м., прибудови літ.а, підвалу літ.2,ганка- літ.а3, прибудови літ.А, вбиральні душ літ.Б, та споруд 1-6, І,ІІ.

24 липня 2007 року, на підставі рішення Овідіопольської селищної ради Овідіопольського району від 24.07.2017 року позивачу в приватну власність була передана земельна ділянка загальною площею 0,1 га, розташована за по вул. Зелена,19, у смт.Овідіополь, Овідіопольського району, Одеської області, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд ( присадибна ділянка).

Вважаючи достатнім виділення у власність земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку, ОСОБА_2, без одержання відповідного дозволу, в 2008 році було розпочато будівництво садибного ( індивідуального) житлового будинку, яке було закінчено в 2010 році.

14 грудня 2015 року був виготовлений Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Зелена, 19 у смт.Овідіополь, Овідіопольского району Одеської області, що складається з житлового будинку - літ.А-2, загальною площею 123,7 кв.м., житлова площа 44,6 кв.м., прибудови - літ.а, підвалу - літ.а 1, входу у підвал - літ.2, ганка - літ. а 3. прибудови - літ.А, вбиральні - душ - літ.Б, та споруд 1-6, І-ІІ.

19 грудня 2016 року представником позивача до управління містобудування та рхітектури Овідіопольскої районної державної адміністрації була направлена заява щодо надання інформації про відповідність місця розташування садибного (індивідуального) житлового будинку вимогам ДБН 360-92 "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" у частині місця розміщення житлового будинку в межах діялнки землекористування відносно прилеглих земельних ділянок, будівель і споруд. Позивач зазначає, що звернення залишилось не розглянутим, а тому вдімітка на технічному паспорті, про проведене технічне обстеження , не може бути проставлена, що унеможливлює подання заяви про прийняття в експлуатацію об"єкта до органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Самочинно збудований ним житловий будинок виконано без отримання відповідного дозволу, але без порушення встановлених будівельних норм і правил, на власній земельній ділянці.

Позивач, як власник має право на володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд та право вчиняти будь які дії щодо цього майна, які не суперечать закону.

Частиною ч.1 ст. 376 ЦК України, визначено, що будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб.

З викладених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне.

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки загальною площею 0,1 га, що розташована по вул. Зелена, 19, у смт.Овідіополь, Овідіопольського району Одеської області.

В звязку з цим позивач ОСОБА_2 просить суд визнати за ним право власності на самочинно побудований житловий будинок.

Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

В судовому засіданні було встановлено, що будівництво відбулося з боку позивача після отримання ним земельної ділянки у власність. Відтак, правових підстав для застосування ч.3 ст.376 ЦК України, суд не вбачає.

Аналогічні висновки викладені в правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 02.12.2015 року при розгляді справи №6-1328 цс15.

Згідно з пунктом 4 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №6, роз"яснено, що під належним дозволом слід розуміти передбачений ЗУ від 17 лютого 2001 року №3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» дозвільний документ(статті 35-37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того обєкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.

Під проектом слід розуміти залежно від категорії обєкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1,7,8 Закону України від 20 травня 1999 року «Про архітектурну діяльність», отриманої відповідно до ст.29,31 Закону України №3038-VI, а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до ст.27,30 зазначеного Закону.

Наведені вимоги діючого законодавства позивачем не дотримано.

Судом встановлено, що позивач до компетентних органів з заявою щодо надання йому дозволу на виготовлення проектно-кошторисної документації на побудову будинку не звертався, також відсутній дозвіл та належно затверджений проект на будівництво, що виключає можливість визнання за позивачем права власності на обєкт самочинного будівництва на підставі рішення суду.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215,218,223 ЦПК України, ст.ст.376,386 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Овідіопольської районної державної адміністрації, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання права власності на садибний житловий будинок - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 6505 (шість тисяч пятсот пять) гривень 41 копійку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя В.К. Кочко