АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/6863/2017 Доповідач Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 03 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 травня 2017 року матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики направлено для розгляду за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, діючий в інтересах позивача ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси, справу направити до суду першої інстанції для розгляду.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представники відповідачки проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи ухвалу суду законною.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року вказане заочне рішення скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

У березні 2017 року представник відповідачки ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, в якій зазначав, що відповідачка з позивачем не знайома, підпис в договорі позики виконаний не нею, ніяких грошей вона від позивача не отримувала, вважає, що відносно неї скоєні кримінальні правопорушення. Місцем реєстрації ОСОБА_3 є АДРЕСА_1, а тому просив передати справу на розгляд по суті до Приморського районного суду м.Одеси.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 травня 2017 року матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики направлено для розгляду за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

Направляючи матеріали даної цивільної справи, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка по справі заперечує проти того, що спірний договір позики мав місце в дійсності, а тому в силу п.2 ч.1 ст. 116 ЦПК України справа має розглядатися за місцем проживання ОСОБА_3 - Приморським районним судом м. Одеси.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.8 ст. 110 ЦПК України позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 39 постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів (частина восьма статті 110 ЦПК).

Правила визначення місця виконання зобов'язання передбачено статтею 532 ЦК. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов'язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності

Також, пунктом 37 даної Постанови роз'яснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

Якщо позивач при пред'явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Звертаючись до Деснянського районного суду м. Києва позивач зазначав, що пунктом 6 договору позики сторонами визначено, що місцем виконання зобов'язання (повернення позики) є: м. Київ, Деснянський район, проспект В. Маяковського, 3-б. Договір позики на даний час є чинним. Тобто, позивач скористався своїм правом альтернативної підсудності, визначеної ч.8 ст. 110 ЦПК України, та звернувся з позовом до Деснянського районного суду м. Києва за місцем виконання зобов'язання.

Та обставина, що відповідачка по справі спростовує наявність спірного договору позики, підлягає повному та всебічному з'ясуванню в судовому засіданні й не є підставою для зміни підсудності.

Окрім того, відповідно до вимог ч.4 ст.116 ЦПК України забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, за винятком випадків, встановлених цим Кодексом.

Як видно зі справи, судом першої інстанції дана справа розглядалася по суті. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, дане заочне рішення ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було підстав для направлення матеріалів цивільної справи за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про незаконність постановленої судом ухвали є обґрунтованими, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 03 травня 2017 року - скасувати, а справу повернути для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: