Справа № 2-337/03 Провадження № 22-ц/772/1641/2017Головуючий в суді першої інстанції Кащук А.С.
Категорія 39 Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Луценка В.В., Якименко М.М.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участю: позивача ОСОБА_2; особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_3 і його представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 31 березня 2003 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Селищенської сільської ради Літинського району про визнання права власності на земельну ділянку,

В с т а н о в и л а :

В березні 2003 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Селищенської сільської ради Літинського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням 15 сесії 21 скликання Селищенської сільської ради від 1 квітня 1994 року її батькові ОСОБА_5 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року її батько помер.

Після його смерті вона фактично прийняла спадщину, проживала в житловому будинку по АДРЕСА_1 та користується присадибною земельною ділянкою.

Її брат ОСОБА_3 відмовився від своєї частки в спадковому майні на її користь, про що написав відповідну заяву.

Інших спадкоємців за законом чи за заповітом немає.

В зв'язку з цим просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована по АДРЕСА_1.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 31 березня 2003 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована по АДРЕСА_1 Вінницької області, що рахується за ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_3 просить скасувати рішення і закрити провадження у справі.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним та необґрунтованим через неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також через неправильне застосування норм матеріального права.

В судовому засіданні ОСОБА_3 і його представник підтримали апеляційну скаргу і просять її задовольнити.

Позивач заперечила проти скасування рішення суду першої інстанції, проте просить винести законне і справедливе судове рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, письмових заперечень не надав, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність; зазначив, що при прийнятті рішення покладається на думку суду.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 14 травня 2001 року (а. с. 7).

Рішенням 15 сесії 21 скликання Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області від 1 квітня 1994 року передано ОСОБА_5 у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового господарства, що знаходиться в АДРЕСА_3 (а. с. 6).

Правовстановлюючого документу на зазначену земельну ділянку площею 0,25 га спадкодавець ОСОБА_5 за життя не отримав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України, в редакції 1963 року, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно зі ст. 527 ЦК України, 1963 року, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно положень ст. 549 ЦК України, 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ч. 1). Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 2).

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу (ст. 525 ЦК України, 1963 року).

Згідно довідки Селищенської сільської ради Літинського району від 14 березня 2003 року № 347 ОСОБА_2 до дня смерті свого батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, проживала разом з ним в одному господарстві в АДРЕСА_2 і вступила в управління як спадкоємець на житловий будинок і господарські будівлі в даному господарстві (а. с. 8).

Отже позивач по справі є спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_5 і вона прийняла спадщину в порядку, визначеному п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, що підтверджується зазначеною довідкою.

Разом з цим по справі встановлено, що, крім позивача ОСОБА_2, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_5 є також його син - ОСОБА_3. Про це позивачем зазначено у позовній заяві, однак його не було залучено до участі у справі відповідачем.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_3 від 24 березня 2003 року, адресована Літинській державній нотаріальній конторі, згідно якої він відмовився від прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на користь сестри ОСОБА_2 (а. с. 10).

Докази того, що ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини у встановленому законом порядку після смерті батька ОСОБА_5 в матеріалах справи відсутні.

Оскарживши рішення суду першої інстанції син спадкодавця - ОСОБА_3 зазначив про те, що він з 2000 року проживав разом із батьком ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у належній йому ? частині будинку, що підтверджується випискою із погосподарської книги № 2 Селишенської сільської ради за 2001-2005 роки (а. с. 21). Також зазначив, що ОСОБА_2 після смерті батька не прийняла спадщину та не вступила у фактичне управління спадковим майном, оскільки з 2000 року по даний час проживає в с. Бірків Літинського району.

Із виписки з погосподарської книги № 2 Селищенської сільської ради за 2001-2005 роки вбачається, що головою домогосподарства по АДРЕСА_2 був ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року; членами домогосподарства були: ОСОБА_2 - дочка, ОСОБА_7 - зять, ОСОБА_8 - внук, ОСОБА_9 - внучка, які з 2000 року проживають в с. Бірків; а також - ОСОБА_3 - син, який прибув з Кіровоградської області 10 серпня 2000 року (а. с. 21).

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України, в редакції 1963 року, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення, після прийняття позовної заяви суддя проводить підготовку справи до судового розгляду, метою якої є забезпечення своєчасного та правильного вирішення справи. При цьому суддя, зокрема, опитує позивача по суті заявлених ним позовних вимог, з'ясовує у нього можливості з боку відповідача заперечення та, якщо це необхідно, пропонує подати додаткові докази, а також роз'яснює йому всі процесуальні права і обов'язки позивача (п. 1); в разі необхідності викликає відповідача для попереднього опиту з обставин справи, з'ясовує можливі з його боку заперечення проти позову, роз'яснює йому всі його процесуальні права і обов'язки (п. 2); вирішує питання про притягнення або вступ у справу співучасників, третіх осіб та опитує допущених до участі в справі третіх осіб відповідно до п. 1 і 2 цієї статті (п. 3); вимагає від державних підприємств, установ, організацій, колгоспів, інших кооперативних організацій, їх об'єднань, інших громадських організацій, а також від громадян письмові та речові докази або надає особам, які беруть участь у справі, повноваження на право одержання цих доказів для подачі їх до суду, а також за їх клопотанням вживає заходів до забезпечення доказів.

Згідно зі ст. 105 ЦПК України суд, встановивши під час розгляду справи, що позов пред'явлений не тією особою, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи справи, допустити заміну первісного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем (ч. 1). Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може притягнути цю особу як другого відповідача (ч. 3).

Отже, вирішуючи питання про призначення справи до судового розгляду, суд першої інстанції в обов'язковому порядку має вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Суд першої інстанції у порушення зазначених вимог процесуального закону належним чином не з'ясував кола спадкоємців ОСОБА_5, не витребував із нотаріальної контори даних щодо прийняття чи неприйняття спадщини після смерті ОСОБА_5, та не залучив до участі у справі співвідповідачем сина спадкодавця ОСОБА_3.

Крім того, ухвалюючи рішення про задоволення позову та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану по АДРЕСА_1, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що рішенням 15 сесії 21 скликання Селищенської сільської ради від 1 квітня 1994 року ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_3, а не по АДРЕСА_1, на яку судом визнано право власності за позивачем. Довідка Селищенської сільської ради від 14 березня 2003 року № 347 підтверджує факт проживання позивача із батьком ОСОБА_5 до дня його смерті в одному господарстві по АДРЕСА_2 і вступ в управління майном в зазначеному господарстві.

При цьому Виписка з погосподарської книги № 2 Селищенської сільської ради за 2001-2005 роки свідчить про те, що з 2000 року позивач ОСОБА_2 з сім'єю проживає у с. Бірків (а. с. 21).

За таких обставин колегія суддів проходиться до висновку про обґрунтованість вимог апеляційної скарги та про її часткове задоволення із скасуванням рішення суду першої інстанції та ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 523, 527, 529, 549 ЦК України, в редакції 1963 року, ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 31 березня 2003 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Селищенської сільської ради Літинського району про визнання права власності на земельну ділянку, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ В.В. Луценко

/підпис/ М.М. Якименко

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська