Справа № 492/721/17
Провадження №2/492/550/17
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 червня 2017 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Крутова О. М.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2017 р. ОСОБА_1(далі за текстом позивач) звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі за текстом відповідач), в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла 21.03.2009 р., у вигляді ? частини земельної ділянки площею 3,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Острівненської сільської ради Арцизького району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0151, ? частини земельної ділянки площею 3,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Острівненської сільської ради Арцизького району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0117. При цьому позивач посилається на те, що власником зазначеної земельної ділянки був ОСОБА_4, який помер. Спадкоємицею майна, яке залишилось після його смерті була його матір ОСОБА_3 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Арцизькою державною нотаріальною конторою від 17.07.2007 р. та зареєстрованих в реєстрі за № 4170, № 4166. За життя його матір ОСОБА_3 не встигла належним чином оформити та отримати державні акти про право приватної власності на вказані отримані нею у спадок земельні ділянки та 21.03.2009 р. померла. Позивач зазначає, що він подав у встановлені законом строки заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори після її смерті. Однак, державним нотаріусом йому було рекомендовано вирішити питання про визнання права власності на спадкове майно у вигляді зазначених земельних ділянок у судовому порядку, у звязку з тим, що право власності на зазначене майно не зареєстроване у відповідності до чинного.

Розглянувши позовну заяву, та документи, додані до неї, суд вважає необхідним звернути увагу на розяснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 7 постанови від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до яких позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України), у зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Тому зазначена позовна заява у відповідності до ч. 1 ст. 121 ЦПК України підлягає залишенню без руху, оскільки вона подана з порушенням ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього права.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 р. №1066-VI (далі Закон №1066-VI), який набув чинності з 02.05.2009 р., були внесенні зміни до деяких законодавчих актів, у тому числі і у ст. ст. 125, 126 ЗК України, які передбачають час, з якого виникають права на земельну ділянку та документи, що посвідчують права на земельну ділянку.

Так, ст. 125 ЗК України передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 126 ЗК України у редакції із змінами, що внесені Законом України від 07.07.2011 р. N 3613-VI, визначає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який в свою чергу визначає, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 4 Закону).

Однак, позивач на підтвердження наявності права власності на спірні земельні ділянки у спадкодавця ОСОБА_3, не надав передбачених зазначеним законодавством правовстановлюючих документів.

Також, позивач не зазначає жодних обєктивних поважних причин того факту, що спадкодавець ОСОБА_3 за життя не зареєструвала у встановленому порядку своє право власності на нерухоме майно (земельну ділянку).

Крім того, позивач визначив відповідача ОСОБА_2, у звязку з тим, що спадкоємцем першої черги є його рідний брат ОСОБА_5, який помер 01.12.2013 р., але після його смерті залишився його син ОСОБА_2 який у відповідності до ч. 1 ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем за правом представлення, проте не надав жодних доказів зазначених родинних звязків (свідоцтво про народження).

Перелічені недоліки позовної заяви унеможливлюють вирішення питання про подальший розгляд справи та винесення законного та обґрунтованого рішення.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на розяснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 7 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до яких позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК, у зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Таким чином, враховуючи викладене, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, вказаних вище.

Крім того, вважаю за необхідне попередити позивача, що в разі не усунення порушень закону, допущенних при подачі позовної заяви до встановленого законом строку, позов буде вважатися не поданим, та повернутий позивачу.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду.

Також вважаю за необхідне розяснити позивачці, що термін «зазначення доказів» слід розуміти як робити якусь позначку; позначати, записувати з метою указати, пишучи, указувати, висловлювати думку, звертати увагу на що-небудь, та в жодному разі не слід розуміти як «надання доказів», оскільки надання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, про що також зазначив Пленум Верховного суду України в своїй Постанові від 12 червня 2009 року № 2.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити недоліки позовної заяви протягом 5 (пяти) днів з дня отримання копії наявної ухвали.

Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Крутова