Номер провадження: 22-ц/785/8735/17
Номер справи місцевого суду: 521/8071/16-ц
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.11.2017 року м. Одеса

Суддя-доповідач апеляційного суду Одеської області Сегеда С.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення боргу,

встановив:

04.05.2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що в 2004 році між позивачем та ОСОБА_5 був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передала йому в борг 11 000 доларів США, факт отримання вказаних грошових коштів ОСОБА_5 підтвердив власноруч складеною ним розпискою.

Згідно вказаного договору позики ОСОБА_5 брав на себе зобов'язання розрахуватись із позивачем в термін часу до продажу належної йому квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, після його смерті відкрилась спадщина, яку прийняв відповідач, й до складу якої входила квартира за адресою АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що до ОСОБА_4 перейшли зобов'язання його померлого батька щодо повернення суми позики в межах вартості отриманого спадкового майна, просить стягнути з нього суму позики, три відсотки річних за користування коштами, пеню, що разом складає 32 587,5 доларів США.

Представник відповідача заперечувала проти позову, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, надала до суду заяву про застосування строків позовної давності та заперечення на позовну заяву (а.с.111-115) в яких зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності, не надано жодного доказу на підтвердження поважності причини пропуску строку позовної давності на протязі більше дев'яти років, адже позивач неодноразово зверталась до суду із позовними вимогами про стягнення боргу до ОСОБА_5, які були залишені без розгляду. Також позивачка зверталась до суду із позовними вимогами до спадкоємця ОСОБА_5- ОСОБА_4 із позовною заявою про стягнення боргу 04.08.2015 року, проте за заявою представника позивачки, вказаний позов також був залишений без розгляду, а тому, строк позовної давності за вимогою ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики від 27.01.2004 року сплив, крім того позивач у встановлений законом строк не пред'явив вимог до спадкоємця позичальника. Право вимоги щодо ОСОБА_4. позивач втратила щонайменше з 27.01.2016 року, від моменту, коли їй стало відомо про смерть боржника, ОСОБА_5 грошей від позивача не отримував, правовідносини між сторонами є предметом розгляду в кримінальному провадженні, яке перебуває на стадії досудового розслідування.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

16.10.2017 року від ОСОБА_3 поштою надійшла апеляційна скарга на зазначене вище судове рішення із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, апеляційна скарга ОСОБА_3 не може бути прийнята до розгляду апеляційною інстанцією, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам ст. 295 ЦПК України.

Як було зазначено вище, апеляційна скарга ОСОБА_3 надійшла до суду поштою 16 жовтня 2017 року, тобто майже через рік після ухвалення оскаржуваного судового рішення суду, про яке відповідач знала, оскільки її представник ОСОБА_6 був у судовому засіданні, коли було ухвалено рішення, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с. 153-154).

У відповідності до ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених ст. 294 цього Кодексу, і особа яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку, або підстави, вказані нею в заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, причиною пропуску строку відповідач зазначає лише те, що їй необхідно було доглядати за своєю онкохворою матір'ю поза межами м. Одеси аж до самої її смерті не можуть бути визнані судом поважними, оскільки у суді першої інстанції та у судовому засіданні коли було ухвалено оскаржуване судове рішення позивач приймала участь через свого представника ОСОБА_6 та жодного разу особисто участі у судовому засіданні не приймала, що підтверджується матеріалами справи, а тому мала змогу подати апеляційну скаргу у встановлені законом строки (а.с, 38, 41, 47, 106, 153).

Крім того, апелянтом не надано доказів на підтвердження своїх тверджень стосовно перебування весь час після ухвалення оскаржуваного судового рішення поза межами м. Одеси, що не давало їй змогу подати апеляційну скаргу у встановлені законом строки.

Оскільки причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, які зазначила позивач ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі, не можуть бути визнані судом поважними, її апеляційна скарга підлягає залишенню без руху для надання апелянтом інших підстав для поновлення строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 295, ч. 2,3 ст. 297 ЦПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року, залишити без руху.

Для усунення недоліків надати строк, встановлений ч.3 ст. 297 ЦПК України, та роз'яснити апелянту, що в разі неусунення недоліків апеляційної скарги у тридцятиденний термін з моменту отримання копії цієї ухвали, її апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута їй.

Копію ухвали судді невідкладно надіслати заявнику апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області С.М. Сегеда