Справа №585/4147/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/485/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард»

на рішення Роменського районного суду Сумської області від 15 грудня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

10 жовтня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форвард» (далі ПАТ «Банк Форвард») звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 22 квітня 2013 року з ОСОБА_3 укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав 9905,96 грн. кредитних коштів зі строком повернення до 23 листопада 2013 року. Позичальник погодився з умовами надання кредиту, скористався коштами, проте своїх зобовязань щодо їх повернення належним чином не виконав, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 22 серпня 2016 року складає 19740,45 грн. та яку банк просить стягнути з відповідача у повному обсязі.

Рішенням Роменського районного суду Сумської області від 15 грудня 2016 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» (далі ПАТ «Банк Форвард») відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк Форвард», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що 22 квітня 2013 року відповідач звернувся до банку з заявою, яка містить три оферти (пропозиції), акцептом яких є дії банку щодо надання споживчого кредиту на суму 9905,96 грн. за кредитним договором № 105876396, договір застави придбаних за кредитні кошти товарів, а також договір № 110872648 про надання та використання платіжної картки. За офертою 3 банком відкрито 02 грудня 2013 року рахунок і здійснено його кредитування, а відповідачем використовуються з 30 грудня 2013 року кредитні кошти, що підтверджується випискою по особовому рахунку. Проте зазначених обставин суд не врахував, а відповідач ввів його в оману, предявивши квитанції про повне погашення кредитного боргу за договором № 105876396, за яким у банку жодних претензій немає.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги з зазначених в ній підстав, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 22 квітня 2013 року ОСОБА_3 шляхом заповнення та підписання анкети-заяви № 105876396 запропонував ПАТ «Банк Форвард» три оферти (пропозиції).

Зокрема, згідно з офертою 1 ОСОБА_3 22 квітня 2013 року уклав з банком кредитний договір № 105876396 на суму 9905,96 грн. зі строком повернення до 23 листопада 2013 року та сплатою 0,001% річних з 23 квітня по 23 жовтня 2013 року та 59% річних з 24 жовтня по 23 листопада 2013 року, на загальну суму 68,01 грн.

За умовами вказаного кредитного договору, які викладені в оферті 1, відповідачу відкрито кредитний рахунок № 3236, на який перераховані кредитні кошти у сумі 9905,96 грн. для наступного їх списання на користь магазину Товариства з обмеженою відповідальністю «САВ-С», у якому позичальник придбав холодильник та телевізор шляхом перерахування вартості товарів за рахунок кредитних коштів у розмірі 9257,90 грн. та за рахунок готівкових коштів відповідача у сумі 1000 грн.

Сторонами кредитного договору також обумовлено повернення кредиту щомісячними платежами по 1437 грн. до 23 числа кожного місяця з травня по листопад 2013 року, а останній платіж у сумі 1435, 97 грн.

Офертою 2 передбачено укладення з відповідачем, з метою забезпечення належного виконання взятих ним кредитних зобовязань, договору застави, предметом якої є придбані у кредит товари холодильник та телевізор.

Офертою 3 передбачено укладення договору про надання та використання платіжної картки на умовах підписаної заяви від 22 квітня 2013 року № 105876396, а також на Умовах надання та обслуговування платіжних карток банку та Тарифах по карткам банку.

Зокрема, на імя відповідача має бути випущена платіжна картка, відкрито поточний рахунок у гривні та встановлено кредитний ліміт у межах 16000 грн. (п.п. 3.1 3.3 заяви). Зобовязання банку є відкличним (п. 8 заяви).

З довідки про умови кредитування, з якою ОСОБА_3 ознайомився та підписав, вбачається, що строк надання кредиту складає 60 місяців, зі сплатою 55% річних на залишок заборгованості, кредитна лінія є відновлювальною.

Прийняття банком вказаних вище оферти 1 і оферти 2, тобто укладення і дія кредитного договору і договору застави від 22 квітня 2013 року відбулося з моменту відкриття банком рахунку і зарахування кредитних коштів для їх подальшого списання на користь магазину за придбаний товар (п. 4.1 заяви). При цьому банк прийняв вказані оферти у межах 30 календарних днів з дня підписання заяви-анкети відповідачем (п. 6.1 заяви).

Строк прийняття банком оферти 3 обумовлений моментом відкриття відповідачу рахунку картки, але не пізніше 18 місяців від дня підписання заяви від 22 квітня 2013 року (п.п. 4.2, 6.2). Рахунок картки та передання відповідачу картки банк відповідно до п. 8 заяви має право здійснити не раніше 3 місяців від дня укладення кредитного договору з ОСОБА_3, тобто з 22 квітня 2013 року та лише за умови належного виконання ним взятих зобовязань.

Підписуючи 22 квітня 2013 року заяву № 105876396, ОСОБА_3 також підтвердив, що до підписання був ознайомлений і погодився на умови споживчого кредитування, фінансові умови кредитного договору, включаючи вартість кредиту, а також що складовою та невідємною частиною кредитного та заставного договорів є заява, графік платежів та Умови по кредитам (п. 7, п. 15 заяви).

Крім того, відповідач погодився, що складовою та невідємною частиною договору про надання та використання платіжної картки є Умови по карткам та Тарифи по карткам, з якими він ознайомився і повністю з ними погодився (п. 8, п. 15 заяви).

Також відповідач був ознайомлений про сукупну вартість як споживчого кредиту, так і умов кредитування за картковим рахунком.

За вказаних вище обставин вбачається, що на підставі заяви від 22 квітня 2013 року відповідач фактично запропонував позивачу укласти з ним три правочини, а саме: кредитний договір на суму 9905,96 грн., договір застави придбаного за рахунок кредитних коштів майна, а також договір про надання та використання платіжної картки зі встановленим кредитним лімітом.

При цьому укладення та початок дії договору про надання та використання платіжної картки обумовлені як належним виконанням відповідачем кредитних зобовязань, так і строками.

Як вірно встановлено місцевим судом відповідач взяті на себе зобовязання з повернення споживчого кредиту виконав, у підтвердження чому є відповідні квитанції про сплату чергових щомісячних платежів згідно з відповідним графіком погашення кредитного боргу.

З приводу неналежного виконання чи наявності у відповідача боргів за умовами споживчого кредиту банк у даній справі жодних вимог не заявляв.

Відтак, саме належне виконання ОСОБА_3 договору споживчого кредиту стало передумовою прийняття банком оферти 3 та відкриття відповідачу, на передбачених в заяві від 22 квітня 2013 року умовах, рахунку картки, встановлення кредитного ліміту з наданням відповідної кредитної картки «Руский Стандарт».

Проте зазначених обставин суд належним чином не дослідив, безпідставно вважаючи, що кредитний договір від 22 квітня 2013 року містить лише умови про надання відповідачу споживчого кредиту, заборгованість по якому позичальник погасив.

Зокрема, суд вважав, що наданий позивачем розрахунок боргу стосується кредитного договору, а не договору про надання та використання платіжної картки.

Проте такі висновки суду першої інстанції спростовуються як умовами укладеного між сторонами спору договору, так і випискою з особового рахунку позичальника та розрахунком заборгованості, з яких вбачається використання відповідачем кредитних коштів без їх вчасного повернення.

З матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся Довідково-інформаційного центру ПАТ «Банк Форвард» у телефонному режимі з мобільного телефону, номер якого зазначений останнім у його заяві (а.с.4), й отримав інформацію про випуск кредитної картки та способи її отримання.

Того ж дня, відповідно до п.2.5.1 Умов надання та обслуговування платіжних карток (а.с.87-107) банк направив йому поштою листа, який містив картку, а 25 грудня 2013 року відповідач у телефонному режимі з вище зазначеного номеру телефону звернувся до Довідково-інформаційного центру банку з метою активації картки та отримання ПІН-коду та в результаті правильного повідомлення ним відповідних кодів, кредитна картка №5168****7362 була активована, відповідачу повідомлено ПІН-код картки та встановлено кредитний ліміт у розмірі 12000 грн.

Зазначені обставини підтверджуються випискою Довідково-інформаційного центру ПАТ «Банк Форвард» по телефонним контактам з клієнтами банку та звукозаписом таких контактів з ОСОБА_3 20 і 25 грудня 2013 року.

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 за період з 02 грудня 2013 року по 05 вересня 2016 року вбачається, що 30 грудня 2013 року відповідач вперше здійснив видаткову операцію на суму 95,60 грн., після чого щомісячно він знімав та використовував кредитні кошти на різні суми, а останнє зняття готівки відбулося 02 липня 2015 року у сумі 627,81 грн.

Таким чином, станом на 22 серпня 2016 року борг по кредиту склав 16211,36 грн., прострочений борг 3529,09 грн., а всього заборгованість склала 19740,45 грн.

У період з грудня 2013 року по 02 березня 2016 року кредитну заборгованість відповідач не погашав.

Переконливих доказів на підтвердження своїх заперечень щодо не отримання кредитних коштів, відповідач суду не надав.

Не надано ним і доказів на спростування банківського розрахунку заборгованості, а також на підтвердження повного чи часткового погашення боргу.

Таким чином, доводи заявника апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Отже, права позивача порушені неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань, а тому підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

За таких обставин, рішення місцевого суду з підстав передбачених ч.4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь ПАТ «Банк Форвард» 1378 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1515,80 грн. судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, 313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» задовольнити.

Рішення Роменського районного суду Сумської області від 15 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованість у сумі 19740 грн. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» судові витрати в сумі 1378 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 1515 грн. 80 коп. за розгляд справи в апеляційному суді.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -