Ухвала

іменем україни

13 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Демяносова М. В., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_6 до Коломийської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення міської ради, визнання недійсним державного акта про право власності на землю та їх скасування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської областівід 21 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2014 року рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2014 року скасовано. Позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Коломийської міської ради народних депутатів від 27 серпня 1996 року № 198 про передачу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,0952 га по АДРЕСА_1 Визнано недійсним державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий 8 жовтня 1996 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі рішення Коломийської міської ради народних депутатів від 27 серпня 1996 року № 198 про передачу їм земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,0952 га по АДРЕСА_1 та скасовано реєстрацію цього акта, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_2.

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали заяву про перегляд вищевказаного рішення апеляційного суду за нововиявленими обставинами, якими, на їхню думку, є виявлення в матеріалах Коломийського МБТІ генерального плану-схеми забудованого кварталу № 55б за 1994 рік, технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 та копії ескізу від 1984 року.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України передбачено, що підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У пунктах 3, 4, 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядкуспростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2014 року за нововиявленими обставинами немає, оскільки вказані заявниками обставини, не є нововиявленими у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук М.В. Демяносов А.В. Маляренко

Колегія суддів: