Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним за касаційними скаргами ОСОБА_5 та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - на рішення апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним. В обґрунтування позову посилався на те, що 01 липня 2015 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова, постановленою в межах розгляду справи за його позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу, з метою забезпечення позову накладено арешт на майно ОСОБА_5 Відділом примусового виконання рішень двічі було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа. У зв'язку із затримкою відкриття виконавчого провадження щодо накладення арешту на майно ОСОБА_5 остання 27 серпня 2015 року уклала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_6

Посилаючись на те, квартира ОСОБА_5 відчужена з метою уникнути цивільно-правової відповідальності, договір купівлі-продажу від 27 серпня 2015 року унеможливлює виконання судового рішення про стягнення із ОСОБА_5 боргу на його користь, ОСОБА_4 просив визнати недійсним вказаний договір; визнати за ОСОБА_5 право власності на спірну квартиру та повернути їй вказане нерухоме майно; зобов'язати ОСОБА_5 повернути грошові кошти ОСОБА_6 в розмірі купівельної ціни, яка була встановлена в договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 27 серпня 2015 року.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4 Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 27 серпня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Застосовано наслідки недійсності правочину у вигляді двосторонньої реституції шляхом повернення у власність ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_2 та повернення ОСОБА_5 ОСОБА_6 946 тис. грн, що станом на 27 серпня 2015 року є еквівалентом 42 тис. доларів США, які були отримані ОСОБА_5 на виконання договору купівлі-продажу квартири. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційних скаргах ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_7 та ОСОБА_5 просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідноч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу.

01 липня 2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_5

06 липня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу та відкритті виконавчого провадження у зв'язку з тим, що в ухвалі суду не зазначено ідентифікаційний номер ОСОБА_4 та ОСОБА_5

22 липня 2015 року Жовтневим районним судом м. Харкова постановлено ухвалу ухвалу про виправлення описки в ухвалі про забезпечення позову від 01 липня 2015 року.

22 липня 2015 року до відділу примусового виконання рішень повторно подано заяву про прийняття до виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 липня 2015 року.

23 липня 2015 року згідно копій рекомендованих повідомлень про вручення ОСОБА_5 особисто отримала ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова забезпечення позову від 01 липня 2015 року та ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 липня 2015 року про виправлення описки.

27 серпня 2015 року ОСОБА_5 уклала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_6

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 квітня 2016 року, яке набрало законної сили, стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики у розмірі 4 005 тис. грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та визнаючи недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 укладений 27 серпня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за позовом ОСОБА_4, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_5 була обізнана щодо накладення арешту на її майно та уклала оспорюваний договір під час дії заборони відчуження цього майна, що порушує право ОСОБА_4 на отримання сум, стягнутих рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 квітня 2016 року із ОСОБА_5 на його користь.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду.

Правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 цього Кодексу).

З огляду на зазначені приписи, правила ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4, 14, 15, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість заінтересованої особи законно реалізувати свої права.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (ст. 154 ЦПК України). Тому той факт, що встановлені ухвалою суду обмеження не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень і про те, що відповідач має право вільно розпоряджатися нерухомим майном, якщо про встановлену судом заборону відчужувати майно відповідачу було відомо.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2552цс16 від 18 січня 2017 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, доводи касаційних скарг про те, що наявність ухвали про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно без відповідної державної реєстрації такого обтяження не є підставою визнання договору недійсним, є необґрунтованими.

Згідно ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_5 та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І. Журавель

О.В. Закропивний