Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Куцоконя Ю.П.,
з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Рівне
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, у якому просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Рівненського міського суду від 10 жовтня 2011 року у справі № 2-6164/11 з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 700 грн щомісячно та стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на сьогоднішній день відповідач працевлаштований, є військовослужбовцем офіцерського складу. Відповідач іншої сім'ї не має, як не має й інших дітей на утриманні, крім дочки ОСОБА_3. Також посилається і на те, що розмір аліментів, які стягуються на теперішній час з відповідача, є меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Позивач ОСОБА_1 подала суду письмову заяву, в якій позов до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів підтримала та просить його задовольнити. Також просить суд розгляд справи провести у її відсутність. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. Заперечень на позов відповідач суду не подав.
Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Судом встановлено, що сторони з 23 листопада 2001 року по 03 грудня 2010 року перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Рівненського міського суду від 10 жовтня 2011 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 700 грн щомісячно. При цьому, як слідує із судового рішення, аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі були стягнуті судом у зв'язку з тим, що відповідач на той час мав нерегулярний мінливий дохід.

Відповідно до вимог статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із ним. Згідно з вимогами статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд має врахувати обставини, які мають істотне значення, в тому числі, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших утриманців, тощо.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з 01 грудня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1860 гривень на одну особу в розрахунку на місяць.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4)

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов'язком батьків, тобто матері та батька.

За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, а також приймаючи до уваги положення частини другої статті 182 СК України в редакції Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, суд вважає необхідним та доцільним змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним.

Керуючись 258,259,264,265,273,280,281,282,284,289,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Рівненського міського суду від 10 жовтня 2011 року у справі № 2-6164/11 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судових витрат по справі, що складаються з судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне рішення складено 05 січня 2018 року.

Суддя: Ю.П.Куцоконь