УХВАЛА

іменем україни

14 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив встановити факт родинних відносин, а саме, що він, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є двоюрідним братом ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що померла ІНФОРМАЦІЯ_3; визнати за ним, як спадкоємцем третьої черги за законом за правом представлення, право власності на квартиру АДРЕСА_2

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 4 жовтня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є двоюрідним братом ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення в частині позовних вимог ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивач довів, що він є двоюрідним братом ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6. При цьому позивачем не надано постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, що є підставою для відмови позивачу у визнанні за ним права власності на спадкове майно.

Проте повністю погодитись із такимивисновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 1993 року, виданого сектором приватизації Московської районної державної адміністрації на підставі розпорядження від 23 червня 1993 року № 2278 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 помер.

Згідно архівної довідки Центрального державного історичного архіву України ввід 12 серпня 2015 року № 02-1657 у метричній книзі Преображенської церкви с. Недра Переяславського повіту Полтавської губернії за 1910 рік виявлено запис про народження ОСОБА_7, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_9

З архівної довідки Центрального державного історичного архіву України від 12 серпня 2015 року № 02-155 вбачається, що у метричній книзі Преображенської церкви с. Недра Переяславського повіту Полтавської губернії за 1906 рік виявлено запис про народження ОСОБА_10, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

Згідно свідоцтва про народження на імя ОСОБА_11 її матір'ю є ОСОБА_12.

Суди вважали доведеним факт того, що позивач є двоюрідним братом померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5, оскільки їх батьки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були рідними сестрами.

При цьому суди не звернули увагу на те, що позивачем не надано докази укладення шлюбу його матір'ю, ОСОБА_7, а також свідоцтво про його народження.

Крім того, відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого ІНФОРМАЦІЯ_7 виконавчим комітетом Недрянської сільської ради Баришівського району Київської області, наданого суду касаційної інстанції ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 помер.

Згідно з ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Отже, погодитись з висновками судів щодо відмови у задоволенні вимог ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування не можна.

Відмовляючи в позові в цій частині, суди зазначили, що позивач не надав суду відмови нотаріуса (постанови).

Проте, за матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шнирьової Г.М. з заявами про прийняття спадщини за законом та проханням видати їм свідоцтва про право на спадщину за законом.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шнирьової Г.М. від 28 травня 2015 року № 65-02-14/2015 ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 74).

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання прав на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Суди не врахували, що чинним законодавством не визначено форму відмови нотаріуса у видачі такого свідоцтва, тобто чи така відмова має бути оформлена у вигляді постанови, листа, чи будь-яким іншим чином, не дали оцінку тому, чи сама по собі невидача нотаріусом такого свідоцтва може вважатись відмовою у оформленні спадкових прав.

При цьому встановлення юридичного факту без вирішення спору, з яким пов'язано встановлення цього факту, неможливе.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлено, їх рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 340 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 жовтня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта