Ічнянський районний суд Чернігівської області
Справа № 733/1034/17
№ 2/733/579/17
Рішення

Іменем України

"25" жовтня 2017 р. Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі :

головуючого судді Т.В. Карапиш

при секретарі В.Ю. Донченко

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івангородської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай) в КСП «Івангородське» с. Івангород Ічнянського району Чернігівської області, площею 6,77 га згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого 06 вересня 1997 року на підставі рішення Ічнянської районної державної адміністрації від 24 липня 1997 року за № 229 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 06 вересня 1997 року за № 635, що належала ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач після смерті ОСОБА_3 своєчасно прийняв спадщину, але не може її належним чином оформити, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документа, який би підтверджував право померлого на дану земельну частку (пай). Просить визнати за ним право на вищевказану земельну частку(пай) в порядку спадкування.

В судове засідання позивач не з'явився, але надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача Івангородської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, проти позовних вимог не заперечує.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в позовних вимогах ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) в КСП «Івангородське» с. Івангород Ічнянського району Чернігівської області, площею 6,77 га згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого 06 вересня 1997 року на підставі рішення Ічнянської районної державної адміністрації від 24 липня 1997 року за № 229 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 06 вересня 1997 року за № 635, що належала ОСОБА_3 (а.с.5-6).

З урахуванням п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно якого Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, суд вважає, що до спірних правовідносин мають застосовуватися положення ЦК УРСР 1963 року, оскільки на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР 1963 року.

Згідно положень ст. ст. 524 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до вимог ст.ст. 548,549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Стаття 529 ЦК УРСР вказує, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно 531 ЦК УРСР 1963 року до числа спадкоємців за законом також належали непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

Таким чином, за законодавством, чинним на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, було визначено лише дві черги спадкоємців за законом. Племінники не входилидо числа осіб, які мали право на спадкування за законом.

Судом встановлено, що заповітом від 13 жовтня 1995 року, посвідченим секретарем Івангородської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, ОСОБА_3 все рухоме і нерухоме майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося на день смерті, заповів ОСОБА_4, що підтверджується копією заповіту (а.с.26-27) та копією з журналу для реєстрації нотаріальних дій (а.с.32-33,36-38). Даний заповіт був зареєстрований у книзі реєстрації нотаріальних дій Івангородської сільської ради № 41.

В матеріалах справи, наданої позивачем ОСОБА_1, міститься заповіт, складений ОСОБА_3 13 жовтня 1995 року, згідно якого все рухоме і нерухоме майно де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося на день смерті, він заповів ОСОБА_1. Даний заповіт зареєстрований в реєстрі також за № 41 (а.с.7).

Але в журналі для реєстрації нотаріальних дій відсутня відмітка про реєстрацію вищевказаного заповіту.

Із зазначеного вбачається, що спадкодавцем ОСОБА_3 за життя був складений та зареєстрований лише один заповіт на ім'я ОСОБА_4 (а.с.26-27).

З матеріалів справи також видно, що позивач звернувся до Ічнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області із заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу № 111/2017, що підтверджується повідомленням Ічнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області від 25 липня 2017 року № 1634/01-16 (а.с.21-23), а також вступив в управління та розпорядження спадковим майном, що підтверджується копією довідки Івангородської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 23 січня 2017 року № 28 (а.с.8).

Крім того, згідно довідки Івангородської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області від 23 січня 2017 року № 27 на день смерті ОСОБА_3 разом із ним проживала та була зареєстрована ОСОБА_5 (а.с.47).

Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та всі докази в сукупності, прийшов до висновку, що за позивачем не може бути визнане право на земельну частку (пай) в порядку спадкування, так як він не належав до числа осіб, які мали право на спадкування за законодавством, чинним на час відкриття спадщини, оскільки ЦК УРСР було визначено лише дві черги спадкоємців за законом, та племінники не входилидо числа осіб, які мали право на спадкування за законом, а заповіт, складений на ім'я ОСОБА_1, ніде не зареєстрований та ніким не посвідчувався, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. До того ж в матеріалах справи відсутні документальні докази в підтвердження родинних відносин позивача із спадкодавцем, а саме, що ОСОБА_3 доводиться дядьком ОСОБА_6 Також ОСОБА_1 не надано достатніх доказів про відсутність після смерті ОСОБА_3 спадкоємців першої черги та спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Крім того, вказана спадщина в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3 ніким не була прийнята та фактично перейшла до держави.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 209 , 212 - 215, 223 ЦПК України, ст. ст. 524, 534, 548-549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Івангородської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. В. Карапиш