Справа № 463/3091/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/783/2861/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представника позивача(апелянта) ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» про списання заборгованості за житлово-комунальні послуги холодну воду,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» про списання заборгованості за житлово-комунальні послуги холодну воду - відмовлено.

Дане рішення оскаржив представник ОСОБА_4 ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що суд першої інстанції прийшов до висновку, що: «Застосування позовної давності та зобов'язання списати заборгованість за житлово-комунальні послуги не передбачено ст. 16 ЦК України та не встановлено будь-яким іншим законом як спосіб захисту, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 задоволенню не підлягають». Однак, в даному випадку, з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки відповідачем вчиняються дії із не списання штучно створеної заборгованості. Такі дії порушують право позивача, як споживача холодної води та позивач має право звернутися до суду за захистом свого майнового права, що відповідає ст. 16 ЦК України, а відтак просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_3 на її заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування .

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам закону, є справедливим і обґрунтованим.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції керуючись ст.16 ЦК України, виходив з того, що позивач, звернувшись до суду, обрав спосіб захисту не передбачений нормами цивільного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач зареєстрований і проживає ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.30)

Відповідно до відомостей про нарахування та оплату послуг - холодна вода(а.с.4), позивач є споживачем послуги холодна вода, які надаються відповідачем за адресою вул. Б.Хмельницького,231 у м.Львові.

Позивач, звернувшись із позовом про списання заборгованості за житлово-комунальні послуги холодну воду, фактично оспорює правильність нарахування відповідачем заборгованості за послугу - холодна вода, мотивуючи свої вимоги тим, що з квітня 2009 року відповідач нараховував штучно створений борг, який виник не з його вини, а через халатність відповідача, а тому просив застосувати строк позовної давності щодо стягнення з позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги: холодну воду, за період з січня 2003 року по червень 2014 року у розмірі 6410 грн. 62 коп., зобовязати відповідача списати заборгованість за послуги: холодна вода ОСОБА_4, яка утворилася за період з січня 2003 року по червень 2014 року у розмірі 6410 грн. 62 коп.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту прав та інтересів можуть бути - визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини.

Усе на, що посилається позивач у позовній заяві, може бути запереченням у разі пред'явлення до нього позову про стягнення певної суми заборгованості, однак таких позовних вимог до нього наразі ніхто не заявляв.

Оскільки, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про списання заборгованості за житлово-комунальні послуги холодну воду, однак, обраний позивачем спосіб захисту прав та інтересів не передбачений ст.16 ЦК України та Законом України "Про захист прав споживачів", а відтак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, п.1 ч.1 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_5