Справа № 351/2141/16-ц
Провадження № 22-ц/779/710/2017
Головуючий у 1 інстанції Сегін І.Р. І. Р.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Максюти І.О., Мелінишин Г.П.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Управління освіти Снятинської районної державної адміністрації, третя особа: Навчально-виховний комплекс «Снятинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - ліцей» про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Снятинського районного суду від 14 березня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Снятинського районного суду від 14 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Представник апелянта зазначила, що підставою для звільнення позивачки з роботи відповідач вказав п.3 ст.41 КЗпП України, відповідно до якої трудовий договір може бути розірваний у випадку вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи.

Однак, згідно ухвали Верховного Суду України від 04.03.2009 року не може бути підставою для звільнення працівника його особисті стосунки з дирекцією навчального закладу.

В постанові Снятинського районного суду від 30.08.2016 року вказано як встановлену судом обставину, що ОСОБА_2 з дружиною потерпілого ОСОБА_4 перебуває у конфлікних відносинах. А в судовому засіданні 03.03.2017 року встановлено, що дружина потерпілого ОСОБА_4 ОСОБА_5 є директором НВК «Снятинська ОСОБА_6 ступенів-ліцей».

Встановлені судом обставини вказують на те, що вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 та подальше її звільнення з роботи директором навчального закладу ОСОБА_5 (дружиною ОСОБА_4С.) є взаємоповязаними подіями, які побудовані на неприязних стосунках, а тому звільнення ОСОБА_2 з роботи фактично вчинено з особистих мотивів.

Неправомірними також є дії профспілкового комітету, яким на засіданні 04.11.2016 року розглянуто лист кримінально-виконавчої інспекції від 24.10.2016 року щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. З результатами розгляду листа, члени профкому постановили рекомендувати дирекції навчального закладу підготувати подання про звільнення ОСОБА_7 із займаної посади. Такі дії членів та голови профкому є незаконними та за своїм змістом суперечать самій ідеї дільності профспілки, які створені для захисту прав працівників, а не для ініціювання їх звільнення.

Зазначені обставини суд першої інстанції не взяв до уваги, як і не врахував час, який минув після вчинення проступку, стаж роботи позивача в школі, рівень кваліфікації, проходження атестації напередодні та присвоєння рівня «спеціаліста вищої категорії».

У попередньому судовому засіданні апеляційного суду апелянт та її представник вимоги скарги підтримали повністю, просили її задоволити.

Представник відповідача скаргу не визнав, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 працювала вчителем математики НВК «Снятинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей».

Наказом Управління освіти Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області № 441-к 30.11.2016 року ОСОБА_2 звільнено із займаної посади на підставі п.3 ст.41 КЗпПУ за вчинення працівником, який виконує виховні функції аморального проступку, несумісного з виконанням даної роботи (а.с.3).

Підставою для звільнення ОСОБА_2 стало вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2, займаючи педагогічну посаду, допустила вчинення адміністративного правопорушення, яке за своїм змістом є аморальним та суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства та є несумісним з виконанням виховної функції. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення встановлено постановою Снятинського районного суду від 30.08.2016 року, відтак звільнення ОСОБА_2 із займаної посади на підставі п.3 ст.41 КзпПУ є обгрунтованим та відповідає вимогам трудового законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення відповідає а також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України № 6-3135 цс16 від 22.03.2017 року.

Так, статтею 41 КЗпП України визначено додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

Така підвищена відповідальність працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливому правовому стані та виконують специфічні функції, не властиві іншим категоріям працівників; їхні дії чи бездіяльність можуть призвести до порушення конституційних прав та свобод громадян, завдати значної шкоди суспільним відносинам та авторитету як самої держави, так і субєктів господарювання.

Відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником.

До субєктів, які можуть бути звільнені за вказаною підставою, належать учасники навчально-виховного процесу, зазначені у статті 50 Закону України «Про освіту», а саме: керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти.

Отже, звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію.

Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обовязків, так і не повязаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті).

Зокрема, аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Так, аморальним проступком слід вважати появу в громадських місцях у нетверезому стані, нецензурну лайку, бійку, поведінку, що принижує людську гідність тощо.

Відповідно до частини першої статті 54 Закону України «Про освіту» педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями, які мають відповідну освіту, професійно-практичну підготовку, фізичний стан яких дозволяє виконувати службові обовязки.

За змістом статті 56 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники зобовязані постійно підвищувати професійний рівень, педагогічну майстерність, загальну культуру; настановленням та особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі (правди, справедливості, відданості, патріотизму, гуманізму, доброти, стриманості, працелюбства, поміркованості, інших доброчинностей); виховувати в дітей і молоді повагу до батьків, жінки, старших за віком.

Аналіз вищезазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію, вчитель, педагог, вихователь зобовязані бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості молоді.

Унаслідок цього, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 статті 41 КЗпП України.

З підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п.3 ст.41 КЗпП), можуть бути звільненні лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Таке звільнення допускається як за вчинення аморального проступку при виконанні трудових обовязків, так і не повязаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами.

В спірному випадку судом встановлені наступні обставини.

Як зазначалось вище, позивач ОСОБА_2 працювала вчителем математики НВК «Снятинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей» та класним керівником.

Відповідно до п.1.4 Положення про класного керівника навчального закладу системи загальної середньої освіти, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 06.09.2000 року №434, класний керівник здійснює свою діяльність відповідно до основних завдань загальної середньої освіти, спрямованих на виховання громадян України; виховання в учнів (вихованців) поваги до Конституції України, державних символів України, почуття власної гідності, свідомого ставлення до обов'язків, прав і свобод людини і громадянина, відповідальності перед законом за свої дії (а.с.38-40).

Згідно Посадової інструкції класного керівника НВК «Снятинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей» від 01.09.2015 року класний керівник підпорядковється безпосередньо заступнику директора з виховної роботи; формує і згуртовує учнівський колектив класу; планує виховну роботу класу; надає допомогу вчителям-предметникам у навчанні та вихованні учнів класу; сприяє самовихованню і саморозвитку особистості учня, вносить необхідні корективи в систему його виховання; проводить роботу з профілактики правопорушень серед учнів класу; дотримується етичних норм поведінки, що відповідають громадському статусу педагога; повинен знати вимоги чинного законодавства; повинен відзначатися загальною культурою, моральними якостями, що служать прикладом для наслідування (п.п.1.2; 2.1; 2.2; 2.6; 2.10; 2.17; 2.23; 5.7; 6.4). З положеннями Посадової інструкції ОСОБА_2 ознайомлена 14.09.2015 року (а.с.33-37).

Таким чином, позивач ОСОБА_2 працювала вчителем (в тому числі класним керівником) в системі загальної середньої освіти, відтак згідно положень Закону України «Про освіту», в силу своєї посади виконувала виховні функції.

Постановою Снятинського районного суду від 30.08.2016 року встановлено, що 26.07.2016 року біля 19.30 год. ОСОБА_2 перебуваючи в м. Снятин по вул. Річна в громадському місці, з хуліганських спонукань вчинила дрібне хуліганство а саме, вилила з фекалії (мустівку) на автомобіль ОСОБА_4 Такими своїми діями ОСОБА_2 вчинила правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

За вчинене правопорушення ОСОБА_2 визнано винною та призначено покарання у виді 48 годин громадських робіт, (а.с.21-23).

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.10.2016 року постанову Снятинського районного суду від 30.08.2016 року змінено. Виключено із встановлених судом першої інстанції фактичних обставин адміністравного правопорушення наступні обставини «нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян». В решті постанову Снятинського районного суду від 30.08.2016 року залишено без змін, (а.с.24-26).

24.10.2016 року Снятинським районним сектором кримінально-виконавчої інспекції на адресу НВК «Снятинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей» направлено лист №16/Сн/2-2032, яким адресата повідомлено, що на обліку установи перебуває громадянка ОСОБА_2, яку 30.08.2016 року за постановою Снятинського районного суду притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП та накладено стягнення у виді 48 годмн громадських робіт, (а.с.20) та з метою забезпечення виконання слід повідомити посаду та гарафік її роботи.

Листом №351 від 15.11.2016 року директором НВК «Снятинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей» на адресу управління освіти Снятнської районної державної адміністрації направлено клопотання із посиланням на постанову Снятинського районного суду від 30.08.2016 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.10.2016 року, якими ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КупАП. Із змісту клопотання вбачається, що дирекція навчального закладу вважає, що встановлені постановою суду дії педагогічного працівника можна розцінювати як аморальний поступок, несумісний з продовженням роботи, відтак працівник підлягає звільненню з роботи. З наведених підстав адміністрація навчального закладу просила управління освіти звільнити ОСОБА_2 із займаної посади на підставі п.3ч.1 ст.41 КЗпП України (а.с.19).

18.11.2016 року управлінням освіти Снятинської РДА на адресу профспілкової організації НВК «Снятинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей» направлено клопотання про розгляд питання про надання згоди на звільненя ОСОБА_2 із займаної посади на підставі п.3 ст.41 КЗпП України, за вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, несумісного з виконанням даної роботи, (а.с.28).

Згідно витягу з протоколу засідання профспілкового комітету НВК «Снятинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей» від 22.11.2016 року №13, профспілковим комітетом було надано згоду на звільнення з роботи вчителя математики ОСОБА_2 із займаної посади за вчинення аморального проступку на підставі п.3 ст.41 КЗпП України (а.с.30).

30.11.2016 року оскаржуваним Наказом управління освіти Снятинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області №441-к звільнено вчителя математики НВК «Снятинська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей» ОСОБА_2 із займаної посади на підставі п.3 ст.41 КзпПУ (а.с.3).

Таким чином, підставою звільнення позивача стало вчинення нею аморального проступку, несумісного з продовженням виконання виховної функції, в складі адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, доведеного постановою суду, що набрала законної сили.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 посилається на те, що вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 та подальше її звільнення з роботи директором навчального закладу ОСОБА_5 є взаємоповязаними подіями, які побудовані на неприязних стосунках з директором школи, яка є дружиною ОСОБА_4, тому звільнення ОСОБА_2 з роботи фактично вчинено з особистих мотивів.

Однак, на підтвердження таких обставин стороною апелянта не представлено суду належних та допустимих доказів, які б відображали причину, зміст та фактичні обставин конфлікту, якщо такий існував і зумовив неприязні відносини ОСОБА_2 з директором навчального закладу і став причиною звільнення. Сам факт того, що потерпілий від адміністративного правопорушення є чоловіком директора школи, як доводить сторона апелянта, такі обставини не підтверджує та в цілому, не доводить причинно-наслідковий зв'язок даної обставини із фактом звільнення позивача. Інших доказів в ході слухання справи не здобуто і таких не містять матеріали справи.

Щодо доводів апелянта про неправильну оцінку судом обставини сумісності вчиненого проступку із продовженням роботи слід зазначити наступне.

Враховуючи вид та характер вчиненого правопорушення та рід діяльності позивача, суд першої інстанції правильно дав оцінку такому критерію в сукупності встановлених обставин та зібраних по справі доказів. З огляду на те, що сторона позивача не довела наявність інших обставин, які б вказували на причинно-наслідковий звязок вчиненого проступку, неприязних стосунків з керівником школи і фактом звільнення, а факт вчинення аморального за своїм харакретом вчинку в громадському місці не спростовано, такий слід вважати несумісним із виконанням функцій педагога.

Відтак в силу дії ч.3 ст.309 ЦПК України, процесуальні порушення, на які посилається апелянт, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони не призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Снятинського районного суду від 14 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

ОСОБА_8