У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Шеремет А.М., Бондаренко Н.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

за участі: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 19 травня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково:

Рішення Рівненського міського суду від 20 січня 2017 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" в частині невиконання банківських послуг при користуванні веб-інтерфейсом LiqРay, а саме незавершення переказів на користь ОСОБА_1 виконаних за період з 22 серпня 2014 року по 27 серпня 2014 року на загальну суму 955 862 (девятсот пятдесят пять тисяч вісімсот шістдесят два) гривень 34 копійки неправомірними.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" відновити роботу всіх інтернет-сервісів Приват24, Фотокаса, , ІРay, LiqPay за номером телефона + 00.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 572 561 (пятсот сімдесят дві тисячі пятсот шістдесят одна) гривню 54 копійки інфляційних втрат за час із вересня 2014 року по січень 2016 року, 43 053 (сорок три тисячі пятдесят три) гривні 8 копійок суми трьох процентів річних за час із 3 вересня 2014 року по 3 березня 2016 року, 523 812 (пятсот двадцять три тисячі вісімсот дванадцять) гривень 56 копійок пені за кожен день прострочення з 3 вересня 2014 року по 3 березня 2016 року та 8 791 (вісім тисяч сімсот девяносто одна) гривня судового збору.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано дії Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" в частині невиконання банківських послуг при користуванні веб-інтерфейсом LiqРay, а саме незавершення переказів на користь ОСОБА_2 виконаних 27 серпня 2014 року на загальну суму 344 100 (триста сорок чотири тисячі сто) гривень неправомірними.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" відновити роботу всіх інтернет-сервісів Приват24, Фотокаса, , ІРay, LiqPay за номером телефона + 73.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на користь ОСОБА_2 206 135 (двісті шість тисяч сто тридцять пять) 71 копійку інфляційних втрат за час із вересня 2014 року по березень 2016 року, 14 904 (чотирнадцять тисяч девятсот чотири) гривні 71 копійку суми трьох процентів річних за час із 24 вересня 2014 року по 3 березня 2016 року, 181 340 (сто вісімдесят одна тисяча триста сорок) гривень 70 копійок пені за кожен день прострочення з 24 вересня 2014 року по 3 березня 2016 року та 8 791 (вісім тисяч сімсот девяносто одна) гривня судового збору.

25 травня 2017 року до апеляційного суду звернувся представник позивачів з вимогою ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 30 000 гривень витрат на правову допомогу та 1 300 гривень витрат з отримання доказів у справі, а на користь ОСОБА_2 10 000 гривень витрат на правову допомогу і 130 гривень витрат з отримання доказів у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи представника позивачів, колегія суддів прийшла до висновку про залишення заяви без задоволення.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать:

2.) витрати на правову допомогу;

3.) витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суд;

4.) витрати повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

5.) витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи;

6.) витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Положення ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" передбачають розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено з 1 січня календарного року, за годину участі особи , яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Подана представником позивачів заява в частині стягнення витрат на правову допомогу ґрунтується на договірних умовах між ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_1, ОСОБА_2 з другої сторони.

Колегія суддів вважає, що доводи представника позивачів про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрат на правову допомогу відповідними розмірами у 30 000 гривень та 10 000 гривень підлягають відмові з таких міркувань.

Склад та розмір витрат, повязаних із сплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених позивачами витрат на допомогу адвоката останній просить взяти до уваги договір-доручення №16-Ц/16 від 2 листопада 2016 року, додаткову угоду №1 від 25 листопада 2016 року, акт прийому-передачу виконаних робіт (наданих послуг) від 28 листопада 2016 року та довідку адвоката №28-2/11-16 від 28.11.2016 (а.с. 233-233, зв.; 234; 235; 236; 237; т. 2).

Будь-яких доказів, які стверджували би за фактом оплату позивачами надаваних юридичних послуг та оприбуткування цих доходів адвокатом матеріали справи не містять, а ОСОБА_3 суду надано не було. Не здобуто таких фактичних даних й апеляційним судом.

Щодо вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" витрат на отримання доказів у справі, то колегія суддів не може з ними погодитися також.

Так, посилання представника позивачів на те, що ОСОБА_1, а також ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в інтересах позивача сплатили грошові кошти на отримання доказів у справі поза судовим засіданням, за що здійснили оплату Рівненському відділенню Акціонерного товариства "Дельта Банк", на увагу не заслуговують. Оскільки процедура забезпечення доказів у справі чітко передбачена ч. 4 ст. 10, ст.ст. 133, 137 ЦПК України, тому ця процесуальна дія повинна відбуватися на підставі ухвали суду за ініціативи сторони чи іншої особи, яка бере участь у справі.

Більше того, такого виду судових витрат, на що посилається представник позивачів, Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає взагалі.

Згідно із п. 4 ч. 1, ч. 5 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Зважаючи на викладене і керуючись ст.ст. 220, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Заяву представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_9 відхилити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: