Дата документу 06.12.2017
Справа № 320/5505/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Купавської Н.М.

при секретарі - Чудаковій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Мелітопольське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про встановлення факту сумісного проживання та знаходження на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт її сумісного проживання з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: Донецька область, м. Торез, вул. Зорге, буд. 50, до дня його смерті 01 лютого 2017 року та факт її знаходження на його утриманні. На обґрунтування заяви вона зазначила, що є внутрішньо переміщеною особою. З 19 липня 1986 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 У кожного з них до шлюбу було окреме житло та вони були зареєстровані за різними адресами, хоча після реєстрації шлюбу вони мешкали за однією адресою: Донецька область, м. Торез, вул. Зорге, буд. 50. В період шлюбу вони з чоловіком працювали на шахтах, однак, в 2008 році у неї стався інфаркт та вона була звільнена за станом здоровя. З 05 травня 2008 року вона отримує пенсію по інвалідності довічно, розмір якої є мінімальним. В 2011 році чоловік оформив пенсію за віком та отримував її до смерті, середній розмір якої складає 6000 грн. Отже, вона знаходилась на утриманні у чоловіка. 01 лютого 2017 року її чоловік помер та виникла необхідність перейти на його пенсію у звязку з втратою годувальника. Однак, Мелітопольське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило, що для оформлення даної пенсії необхідно надати докази на підтвердження того, що вона знаходилась на утриманні чоловіка та підтвердити факт сумісного проживання з чоловіком, оскільки у них різні місця реєстрації. Надати вказані докази вона не має можливості, оскільки територія Донецької області та м. Торез є тимчасово окупованої територією, а органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними та не створюють правових наслідків.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд заяви за її відсутності, просить прийняти рішення на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

19 липня 1986 року заявниця уклала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвище на «Куєвда», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії ІV-НО № 478550 від 19 липня 1986 року /а.с.14/.

Як вбачається з копій паспортів громадян України ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.5,7/.

Згідно копії довідки до акту огляду МСЕК, серії 10 ААБ № 271873, ОСОБА_1 має 3 групу інвалідності /а.с.10/.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 18 травня 2008 року була звільнена з Державного ВАТ «ш.Прогрес» за станом здоровя /а.с.15/.

З 05 травня 2008 року ОСОБА_1 отримує довічно пенсію по інвалідності, 3 група, згідно з Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копіями довідки Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 2890/1 від 28 липня 2017 року, пенсійного посвідчення № НОМЕР_1, серії ААС № 956902 /а.с.9/.

Згідно довідок Мелітопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28 липня 2017 року за період з 2011 року по 2017 року середній розмір пенсії ОСОБА_1 складає 1043 грн. /а.с.18-23/.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_2 працював на шахтах та з 21 січня 2011 року йому було призначено пенсію за віком на пільгових умовах (за списком №1), середній розмір якої становив 5995 грн. /а.с.16,17,24-26/.

01 лютого 2017 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії І-ЖС № 396537 /а.с.13/.

Враховуючи те, що чоловік заявниці був годувальником, його допомога була для заявниці постійною та основним джерелом для існування, а також стан її здоровя, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда /а.с.11/, у заявниці постало питання щодо оформлення пенсії у звязку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Непрацездатними членами сім'ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Однак, Мелітопольське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило, що для оформлення даної пенсії необхідно надати докази на підтвердження того, що заявниця знаходилась на утриманні чоловіка та підтвердити факт сумісного проживання з чоловіком, оскільки у них різні місця реєстрації.

Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 17 від 02 лютого 2017 року, виданого на окупованій території Донецької області, ОСОБА_2 помер 01 лютого 2017 року. Місце смерті м. Торез, вул. Зорга, буд. 50 /а.с./.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-У11 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, заявниця не має можливості надати належні докази, оскільки територія Донецької області та м. Торез є тимчасово окупованою територією, а органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними та не створюють правових наслідків.

Однак, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними установами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток з метою захисту інтересів мешканців, що проживають на цій території, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку під час розгляду справ.

За ч. 2 ст. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку факт перебування особи на утриманні може бути встановлено, якщо законом не визначено іншого порядку його встановлення.

За нормами ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що факт перебування на утриманні потерпілого встановлюється у судовому порядку лише в разі відсутності відповідних документів житлово-експлуатаційної організації про склад сімї, у тому числі по тих, хто перебував на утриманні потерпілого і неможливості їх відновлення або за рішенням суду.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «По судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Видана відповідним органом довідка про те, що за його даними особа не перебувала на утриманні померлого, або відсутність таких відомостей, не виключає можливості встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні.

При цьому необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні при відшкодування шкоди в разі втрати годувальника не має значення чи знаходився непрацездатний утриманець в родинних чи шлюбних відносинах з годувальником.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, застосовуючи вищенаведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про необхідність встановити факт, що ОСОБА_1 знаходилась на утриманні її чоловіка ОСОБА_2, до дня його смерті 01 лютого 2017 року.

Крім того, відповідно до норм п.п. 2,5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: перебування фізичної особи на утриманні; проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Отже, якщо чоловік та жінка перебували у зареєстрованому шлюбі факт їх сумісного проживання однією сімєю встановленню в судовому порядку не підлягає. Саме знаходження осіб в зареєстрованому шлюбі вже передбачає за діючим законодавством їх сумісне проживання, а тому, заява в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214, 215, 256-258 ЦПК України, ст.1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Мелітопольське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про встановлення факту сумісного проживання та знаходження на утриманні задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 знаходилась на утриманні її чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до дня його смерті 01 лютого 2017 року.

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Мелітопольського міськрайонного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: