Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1479/17 Головуючий у 1-й інстанції: Міщенко Т.М.
Є.У.№ 320/5958/16-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар Бєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 геннадійовича до Приазовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання дій та рішень протиправними, стягнення збитків,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнював і доповнював. Зазначав, що Мелітопольським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист про примусове стягнення на його користь грошових коштів. До 25 грудня 2014 року виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у Приазовському ВДВС за місцем проживання боржника, проте у грудні 2014 року виконавче провадження було закінчено, а виконавчий документ був направлений до Вільнянського ВДВС. На порушення вимог законодавства державний виконавець Вільнянського ДВС відкрив провадження не в день надходження документів, а лише через три місяці і в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначив неправильну дату надходження документів. Крім того, державний виконавець не надіслала йому постанову про закінчення виконавчого провадження. Державним виконавцем Приазовського ВДВС ОСОБА_4 у постанові від 03.07.2015 не вказано чия сама була розглянута заява про примусове виконання, оскільки заяву від 02.07.2015 він не подавав, то не зрозуміло на підставі чого відкрито виконавче провадження. Вважає, що у даному випадку постанова виконавця мала бути не про відкриття, а про відновлення виконавчого провадження. Жодних дій зі встановлення місця знаходження боржника виконавчою службою не вчинялося. 15.12.2015 державним виконавцем було винесено постанову про повернення йому виконавчого документу, яку було надіслано лише 16.01.2016, а не у триденний строк, що також є порушенням законодавства. Не виконавши повністю і вчасно рішення суду, відповідачі неналежно виконали свої посадові обовязки, не повернули йому борг і не відстояли його інтереси, тому повинні компенсувати понесені ним матеріальні втрати. Посилаючись на вказані обставини, просив суд на підставі ст.ст.383,384 ЦПК України, ст.ст. 85,86 Закону України «Про виконавче провадження» визнати дії і бездіяльність відповідачів протиправними, примусово стягнути з державного бюджету України 3 247,80 грн. на відшкодування завданих йому збитків, розяснити Державній казначейській службі її право у відповідності до ст.6 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» її право на стягнення збитків у регресному порядку з відповідачів.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись напорушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи сторони не зявилися, просили розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.ст. 307, 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, вірно застосовано Закон України «Про виконавче провадження» (в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин), ст.ст.383,386 ЦПК України, та обґрунтовано залишено позов без задоволення.

При вирішенні спору судом правильно застосовано правову позицію Верховного Суду України по справі №6-2946 цс 16 про те, що спір належить до юрисдикції цивільного суду.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, виходячи із таких обставин.

За правилами ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право оскаржити до суду рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Статтями 11, 45 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом і цим законом.

Встановлено, що вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 500 грн. та моральну шкоду у розмірі 500 грн.

03.11.2014 до ДВС у Приазовському районі на виконання за заявою стягувача надійшов виконавчий лист № 320/6706/13-к, виданий 01.07.2014 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди у розмірі 1000 грн./а.с.86/.

04.11.2014 головним державним виконавцем Воронцовою О.В. Приазовського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області у відповідності до ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 45289379, копію якої було направлено ОСОБА_5 та ОСОБА_3Г./а.с.87/.

На виконання вимог ч. 2 ст. 25 Закону боржнику був наданий строк для самостійного виконання до 11.11.2014 р., проте в зазначений строк боржник рішення суду не виконав, 11.11.2014 поштовий конверт з постановою про відкриття виконавчого провадження був повернутий до відділу ДВС з відміткою Укрпошти, що за зазначеною адресою адресат не проживає/а.с.88/.

З метою виявлення майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, державним виконавцем Приазовського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області був перевірений його майновий стан.

За інформацією, що надійшла із Державної податкової служби України, Пенсійного фонду, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області, бази даних А1С «Автомобіль» майна, на яке може бути звернуто стягнення не виявлено (а.с.89-95)

З метою встановлення місця відбування боржником покарання державним виконавцем ВДВС Приазовського РУЮ Запорізької області 02.12.2014 був направлений відповідний запит до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, відповідь на який надійшла 22.12.2014 року (а.с.98,99).

25.12.2014 державним виконавцем Приазовського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копію якої разом із виконавчим документом було направлено за належністю до ВДВС Вільнянського РУЮ Запорізької області для стягнення заборгованості з доходів боржника, які він отримує в Софіївській виправній колонії № 55 (а.с.100).

11.03.2015 від Приазовського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області до Вільнянського ВДВС надійшов виконавчий лист з постановою про закінчення виконавчого провадження у звязку з відбуванням покарання боржника в Софіївській ВК, яка розташована на території Вільнянського району.

13.03.2015 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46946563, яку направлено сторонам до відома. В цей же день винесено розпорядження про звернення стягнення на заробітну плату боржника та направлено до Софіївської ВК № 55 у Запорізькій області.

До червня 2015 року виконавче провадження перебувало на примусовому виконанні Вільнянського ВДВС, з боржника було стягнуто 204, 45 грн., постановою від 10.06.2015 закінчено виконавче провадження у звязку із відбуттям боржником покарання , виконавчий лист направлено до Приазовського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, за місцем вибуття боржника.

02.07.2015 р. виконавчий лист повторно надійшов до Приазовського РВ ДВС .

03.07.2015 головним державним виконавцем ВДВС Приазовського РУЮ ОСОБА_4 у відповідності до ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47997945, копії якої було направлено сторонам (а.с.103).

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» боржнику був наданий строк для самостійного виконання до 10.07.2015; в зазначений термін боржник рішення суду не виконав.

З метою виявлення майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, державним виконавцем ВДВС Приазовського РУЮ Запорізької області був потворно перевірений його майновий стан, отримані відповіді із державних установ (а.с.104-111).

09.12.2015 державний виконавець здійснив виїзд до місця проживання боржника, де в присутності понятих був складений акт про відсутність у боржника майна, що підлягає опису та арешту(а.с.117).

15.12.2015 державним виконавцем у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону у зв'язку з відсутністю майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, копію якої разом із виконавчим документом було направлено ОСОБА_3 рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується реєстром на відправлення рекомендованої кореспонденції відділу ДВС (а.с.118).

Стягувачу було роз'яснено право повторно пред'явити виконавчий лист на виконання в строк до 15.12.2016.

Як встановлено судом, стягувач ні усно ні письмово з вимогою щодо надання інформації з приводу вчинення виконавчих дій, оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або інших посадових осіб відділу не звертався, станом на 06.12.2016 виконавчий лист повторно до відділу на виконання не надходив.

Відповідно до вимог ст. ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв до 05.10.2016, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що при примусовому виконанні вищезазначеного виконавчого провадження державними виконавцями виконавчі дії були проведені своєчасно та в повному обсязі, жодних порушень прав та законних інтересів стягувача допущено не було.

Відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, не є підставою для висновку про неналежне виконання посадовими особами виконавчої служби своїх професійних обовязків і покладання не них цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

Оскільки судом правильно вирішена справа, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, є правильним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову, як про це вимагає позивач.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,317ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2017 року року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: