Справа № 577/4543/17
Провадження № 4-с/577/33/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2017 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

судді: Кравченка В.О.

при секретарі: Мирошниченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: державний виконавець Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ Сумської області Сидоренко (Внучкова) Альона Анатоліївна, боржник ОСОБА_2, стягувач ПАТ Комерційний банк ПриватБанк про визнання бездіяльності неправомірною і зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ Сумської області Сидоренко А.А., що полягає у не винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження №54083964 та зобовязати державного виконавця закінчити виконавче провадження.

На обгрунтування вимог представник заявника за ордером та угодою адвокат ОСОБА_3, з посиланням на норми ст.39 ч.1 п.9, ст.40 ч.3 Закону України Про виконавче провадження, зазначив, що на виконанні у вказаного державного виконавця перебуває виконавче провадження № 54083964 про стягнення з ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ ПриватБанк 206522,67 грн. Ще у жовтні 2017 року другим солідарним боржником ОСОБА_2 борг повністю погашений внаслідок чого виконавче провадження відносно вказаної особи закінчено. Проте, державний виконавець Сидоренко А.А. відмовляється закінчити виконавче провадження щодо ОСОБА_1 посилаючись на несплату виконавчого збору, що і стало підставою звернення до суду.

Державний виконавець Сидоренко А.А. заперечує задоволенню скарги. Правову позицію обгрунтовує несплатою боржником ОСОБА_1 виконавчого збору, що, на її переконання, перешкоджає закінченню виконавчого провадження.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши представлені докази і оглянувши виконавче провадження №54083964 про стягнення з ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ ПриватБанк 206522,67 грн. приходить до висновку про задоволення скарги виходячи із такого.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За положенням ст. 384 цього Кодексу скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

За приписом ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду, зокрема у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно ст.1 Закону України Про виконавче провадження (далі по тексту Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ч.1 п.9 ст.39 Закону встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.3 ст.40 Закону у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Судом встановлено і це не оспорюється сторонами, що борг, за яким ОСОБА_1 була солідарним боржником повністю погашений, що безумовно є підставою для закінчення виконавчого провадження. Проте, державний виконавець Сидоренко А.А. не винесла відповідної постанови внаслідок чого порушила наведені норми, а тому скарга підлягає задоволенню.

Посилання державного виконавця Сидоренко А.А. на несплату ОСОБА_1 виконавчого збору, як на обставину що перешкоджає закінченню провадження, не заслуговує на увагу, оскільки питання стягнення виконавчого збору не є перешкодою для закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання рішення і повинно вирішуватись шляхом винесення відповідної постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 просить стягнути з державного виконавця 2500 грн. понесених його клієнтом судових витрат, а саме оплати юридичної допомоги. На підтвердження подав відповідну угоду, звіт затраченого часу (4 години) та квитанцію про отримання коштів у вказаному розмірі.

Проте, суд вважає, що заявлена сума є завищеною виходячи із такого.

У ст.1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Із протоколу судового засідання вбачається, що адвокат ОСОБА_3 приймав участь у судовому засіданні 04.12.2017 року протягом 55 хвилин. Отже, шляхом арифметичного підрахунку, вартість послуг наданих у судовому засіданні становить 566 грн. ( 1544 грн. х 40% х 55 хв.). Щодо затраченого часу на складання позову, то з урахуванням незначної складності справи слід дійти висновку про достатність однієї години максимум, що у грошовому еквіваленті становить 618 грн.

Отже, загальна сума на відшкодування судових витрат складає 1184 грн., яку необхідно стягнути не з державного виконавця, на чому наполягає представник заявника, а з юридичної особи Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ Сумської області.

Керуючись: ст.ст. 383-385 ЦПК України, Законом України Про виконавче провадження,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ Сумської області Сидоренко Альони Анатоліївни щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №54083964.

Зобовязати державного виконавця Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ Сумської області Сидоренко Альону Анатоліївну закінчити виконавче провадження №54083964 про стягнення з ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за договором про іпотечний кредит від 04.10.2007 року, в розмірі 206522,67 грн. шляхом винесення відповідної постанови.

Стягнути з Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ Сумської області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 1184 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня проголошення.

СуддяОСОБА_4