Справа №: 398/1669/17
провадження №: 4-с/398/64/17
УХВАЛА

Іменем України

"22" червня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Крімченко С.А., за участю секретаря Кулікової В.В., розглянувши скаргу обласного комунального підприємства «Дніпро Кіровоград», де боржник ОСОБА_1, на бездіяльність державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області ОСОБА_2 на постанову про повернення виконавчого документа від 26.04.2017 року,

в с т а н о в и в :

Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області ОСОБА_2 щодо неправомірного винесення постанови про повернення виконавчого документу від 26.04.2017 р.

Свої вимоги мотивує тим, що обласне комунальне підприємство «Дніпро-Кіровоград» 26.08.2016 року повторно предявило до виконання до відділу ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції судовий наказ, виданий Олександрійським міськрайонним судом 24.06.2011 року у справі №2 н-754/11 про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь КП «Олександрія-водоканал» , правонаступником якого є ОКВП «Дніпро-Кіровоград» , 2164 грн. 21 коп. за послуги з водопостачання та водовідведення.

По даному судовому наказу було відкрито виконавче провадження № 52049736 та направлено копію постанову про відкриття виконавчого провадження.

У грудні 2016 р. представник ОКВП «Дніпро-Кіровоград» ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, здійснив вихід з державним виконавцем за місцем проживання боржника , однак боржника ОСОБА_1 не було вдома. Державний виконавець склав акт про те, що двері боржник не відчинив. Опитавши сусідів, було зясовано, що боржник у першій половині дня підробляє на ринку. Представник ОКВП «Дніпро-Кіровоград» запропонував здійснити примусовий привід боржника , оскільки на виклики державного виконавця боржник не зявляється, має неофіційний дохід та фактично ухиляється від виконання судового наказу.

21.12.2016 р. надійшов лист від державного виконавця про те, що відносно боржника застосовано примусовий привід, але копії постанови не було направлено.

26.04.2017 р. державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» ( в новій редакції), оскільки відсутнє майно боржника на яке можна буде звернути стягнення. Копію даної постанови ОКВП «Дніпро-Кіровоград» отримав 10.05.2017 р.

Згідно п. 2, 3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна складаються відповідні акти.

Пунктом 1 стаття 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Крім того, державний виконавець мав право звернутися до суду про застосування до боржника приводу.

В судове засідання боржник ОСОБА_1 не зявилася, про день, час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином.

Представник ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та державний виконавець в судове засідання не зявилися.

Від представника ОКВП «Дніпро-Кіровоград» ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд скарги у її відсутність, на вимогах скарги наполягає та просила задовольнити скаргу.

Державний виконавець Каунова В.М. подала до суду заперечення та копії матеріалів виконавчого провадження, просить відмовити в задоволенні вимог скарги. Вважає, що нею вжито всіх заходів щодо примусового виконання судового наказу, а саме:23.09.2016 р. направлено запити до Пенсійного фонду України. Згідно отриманих відповідей боржник ніде не працює, пенсію не отримує.

26.09.2016 року направлено запит до Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області про наявність зареєстрованої за боржником сільськогосподарської /будівельної/ техніки, згідно отриманої відповіді за боржником станом на 28.09.2016 р. сільськогосподарська /будівельна/ техніка на праві власності не зареєстрована.

26.09.2016 року направлено запит до територіального сервісного центру 3542 Регіонального сервісного центру МВС України у Кіровоградській області про надання інформації про наявність зареєстрованих за боржником транспортних засобів, згідно отриманої відповіді за боржником транспортні засоби на праві приватної власності не зареєстровані.

Згідно відповідей Державної податкової служби України у боржника відсутні відкриті рахунки в установах банків, боржник не працює.

Також 15.11.2016 р. встановлено, що за боржником не зареєстровано на підставі права власності нерухоме майно.

16.11.2016 р. направлено запити в банківські установи з метою виявлення відкритих рахунків на імя боржника, але у боржника немає відкритих рахунків в банках.

06.12.2016 р. направлено стягувачеві лист про спільний вихід за місцем проживання боржника з метою арешту та опису майна.

12.12.2016 р. при спільному виході стягувача та державного виконавця складено акт про те, що двері квартири боржника ніхто не відчинив, йому було залишено в дверях квартири виклик до ДВС.

Крім того, державним виконавцем повторно було направлено запити до Пенсійного фонду України та до податкової служби.

21.12.2016 р. було винесено постанову про примусовий привід боржника, але постанова не була виконана у звязку з тим, що при виході працівника поліції за місцем проживання боржника двері квартири боржника ніхто не відчинив.

Згідно відповіді КП «ОМБТІ» , одержавної державним виконавцем 29.12.2016 р., інформацію про наявність нерухомого майна, зареєстрованого за боржником не може надати, оскільки БТІ здійснює лише технічну інвентаризацію нерухомості.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 26.04.2017 р. № 85904943, за боржником відсутнє зареєстроване рухоме майно.

Також зясовано, що транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

26.04.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону» Про виконавче провадження у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження та матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, такий строк є процесуальними та може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, суд першої інстанції прийшов до підставного висновку про поважність причин пропуску строку звернення заявника зі скаргою до суду та поновив його.

За положеннями ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Судом встановлено наступне.

Олександрійським міськрайонним судом 24.06.2011 року по справі №2 н-754/11 було винесено судовий наказ про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь КП «Олександрія-водоканал» , правонаступником якого є ОКВП «Дніпро-Кіровоград» , у сумі 2164 грн. 21 коп. за послуги з водопостачання та водовідведення та 12, 75 грн. судового збору.

По даному судовому наказу було відкрито виконавче провадження № 52049736 та направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

26.08.2016 року обласне комунальне підприємство «Дніпро-Кіровоград» повторно предявило даний судовий наказ до виконання до Олександрійського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області.

10.05.2017 року до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» надійшла постанова державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Кіровоградській області ОСОБА_2 від 26.04.2017 року про повернення виконавчого документа згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»(в новій редакції), оскільки у боржника відсутнє майно, здійснені заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними.

Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу. Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 8 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснив, що при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі статті 52 Закону про виконавче провадження у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Наведений у додатку до Закону про виконавче провадження перелік видів майна громадян, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, є єдиним для всіх випадків звернення стягнення на зазначене майно.

Стягнення на нерухоме майно (будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку) звертається за відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна з додержанням вимог статті 63 Закону про виконавче провадження, крім звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса (стаття 33 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV "Про іпотеку").

Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу (частина п'ята статті 52 Закону про виконавче провадження). У будь-якому випадку черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Судом встановлено, що державним виконавцем Кауновою В.М. при примусовому виконанні судового наказу були зроблені запити для виявлення наявності у боржника грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, зокрема транспортних засобів, зроблені запити щодо працевлаштування боржника та його доходів, але у боржника не було виявлено таке майно та доходи. Тобто державним виконавцем вжито відповідних заходів щодо виявлення майна боржника.

12.12.2016 року був складений акт про те, що за адресою АДРЕСА_1 двері квартири боржника ОСОБА_1 ніхто не відчинив. Даний акт підписаний лише державним виконавцем. В акті від 10.04.2017 р., складеному державним виконавцем за участі понятих та боржника ОСОБА_1, зазначено, що боржник не працює, майна, на яке можна звернути стягнення немає. Представник стягувача при складанні акту не був присутній.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що, державним виконавцем передчасно повернуто виконавчий документ стягувачу. При перевірці майна боржника 10.04.2017 р. представник стягувача не був присутнім, у нього виникають сумніви щодо відсутності майна у боржника, на яке може бути звернуто стягнення, про що зазначив в даній скарзі. Представник стягувача має намір приймати безпосередньо участь при перевірці майнового стану за місцем проживання боржника, щоб у разі виявлення відсутності майна у боржника - були відсутні претнзії до державного виконавця щодо вжиття ним всіх передбачених законодавством дій для виконання рішення суду. Тому постанова про повернення виконавчого документа підлягає скасуванню. Згідно ч.1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження»(в новій редакції) у разі, якщо постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована, виконавче провадження підлягає відновленню.

Таким чином суд вважає, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження від 26.04.2017 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Скасувати постанову державного виконавця Каунової Віти Миколаївни від 26.04.2017 року про повернення виконавчого документа по виконавчому провадженню № 52049736 по справі №2 н- 754/11 , про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» 2179 грн. 21 коп. за послуги з водопостачання та водовідведення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів після її проголошення, а відсутніми особами після отримання її копії, через Олександрійський міськрайсуд до апеляційного суду Кіровоградської області.

Суддя