Справа № 443/1314/17 Провадження № 2/443/933/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" грудня 2017 р. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді Ціпивко І.І.

з участю секретаря судового засідання Башти Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жидачів в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 та право на середні земельні частки розміром 1.34 та 2.34 га в порядку спадкування за заповітом після смерті діда ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Свої вимоги мотивує тим, що її бабі ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, належало право на змельну частку (пай) розміром 2.34 умовних кадастрових гектари. Після смерті баби у володіння спадковим майном вступив дід, однак до нотаріуса з приводу оформлення спадкового майна не звертався. На випадок своєї смерті дід скалав заповіт, згідно якого все належне йому на день смерті майно заповів внукам ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в рівних частинах. Після смерті діда вона звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Тому позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на спадкове майно.

Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю. Просить позов задовольнити.

Відповідачі подали заяву про слухання справи у їх відсутності, позов визнають в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи та докази в їх сукупності, суд приходить до переконання що позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які бе-руть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до положень ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с.Вибранівка Жидачівського району Львівської області. Даний факт підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 7 від 18 липня 2017 року.

ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 04 жовтня 1999 року, виданим виконкомом Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Судом досторівно встановлено той факт, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється внучкою ОСОБА_4.

Згідно заповіту, складеного в с. Бринці Загірні 28 лютого 1996 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вибранівської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 3, ОСОБА_4 все належне йому на день смерті майно заповів внукам ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в рівних частинах.

Згідно нотаріально посвідченої заяви від 15 вересня 2016 року, ОСОБА_2 відмовилася від спадкування майна за запоітом після смерті діда ОСОБА_4.

Згідно довідок № 520, 521 від 17 серпня 2017 р., виданої виконкомом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області, у господарстві по АДРЕСА_1 була зареєстрована і проживала ОСОБА_5 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Господарство належало до суспільної групи робітничий двір. Спільно з нею на день її смерті був зареєстрований та проживав чоловік ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року). Заповіт від імені ОСОБА_5 у виконкомі сілсьької ради не посвідчувався. ОСОБА_4 був прописаний та проживав в АДРЕСА_1, до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Разом з ним на день його смерті проживала без реєстрації ОСОБА_6, яка вступила у володіння спадковим майном після його смерті. Від імені ОСОБА_4 в сільській раді посвідчено заповіт на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в рівних частинах за № 3 від 28 лютого 1996 року, який на день його смерті не змінено і не скасовано. Заборони та арешту на майно немає.

Згідно витягу з книги реєстрації Сертифікатів на право на середню земельну частку (пай) по Вибранівській сільській раді, ОСОБА_5, жительці с. Бринці Загірні, як члену ССП "Україна" на підставі Сертифікату серія НОМЕР_2 від 31.05.1997 року, належала середня земельна частка (пай) розміром 2.34 умовних кадастрових гектари на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 19.03.1993 року № 143.

Згідно витягу з книги реєстрації Сертифікатів на право на середню земельну частку (пай) по Вибранівській сільській раді, ОСОБА_4, жителю с. Бринці Загірні, як члену ССП "Україна" на підставі Сертифікату серія НОМЕР_3 від 31.03.1997 року, належала середня земельна частка (пай) розміром 1.34 умовних кадастрових гектари на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 19.03.1993 року № 143.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (із змінами внесеними згідно з Постановою ПВС України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами робітничного двору були: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, виходячи із рівності часток усіх членів колгоспного двору, кожному із них фактично належала 1/2 частина робітничого двору.

Після смерті членів робітничого двору ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відкрилася спадщина на на цілий житловий будинок та господарські будівлі і споруди, розташованих по АДРЕСА_1

Судом встановлено та підтверджено документально той факт, що житловий будинок по АДРЕСА_1 є власністю робітничого двору, останнім членом якого був ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а також те, що йому належали земельні частки (паї), на які відсутні правовстановлюючі документи, що не повинно позбавляти позивачку можливості належним чином прийняти спадщину після смерті діда, зареєструвати її та отримати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч.1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом, спадкоємці першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина, батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв.

Судом встановлено той факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із померлим ОСОБА_4, до дня його смерті а відтак вважається такою, що прийняла спадщину після смерті діда ОСОБА_4 у вигляді житлового будинку.

Інша спадкоємиця майна за заповітом - ОСОБА_8 від належної їй частки у спадковому майні після смерті діда ОСОБА_4 - відмовилися в користь позивачки. Спадкоємиця майна за законом ОСОБА_3 також відмовляється від свого права на спадкування за законом майна померлого ОСОБА_4.

З письмової відповіді приватного нотаріуса Посацька А. Жидачівського районного нотаріального округу № 92/02-31 від 13.11.2017 р. вбачається факт відмови нотаріуса у видачі позивачці як спадкоємиці по заповіту після смерті ОСОБА_4, свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Оцінюючи докази в справі у їх сукупності, суд вважає, що позивачка є такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті діда, тому за нею слід визнати право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та право на середні земельні частки розміром 1.34 та 2.34 га в порядку спадкування за заповітом після смерті діда ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 197, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що розташовані по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на середню земельну частку (пай) розміром 2.34 умовних кадастрових гектари згідно Сертифікату на право на середню земельну частку (пай) серія НОМЕР_2 від 31.05.1997 року, та середню земельну частку (пай) розміром 1.34 умовних кадастрових гектари згідно Сертифікату на право на середню земельну частку (пай) серія НОМЕР_3 від 31.03.1997 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Жидачівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.І. Ціпивко