АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Шевчук А.В.
№22-ц/796/7385/2017 Доповідач Кравець В.А.
Справа №756/4669/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

за участю секретаря Синявського Д.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в якій просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 з листопада 1993 року і на час відкриття спадщини.

В мотивування вимог посилалася на те, що встановлення даного факту необхідне їй з метою реалізації та належного оформлення спадкових прав, а саме права власності на належну померлому Ѕ частину квартири АДРЕСА_1

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року відмовлено у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та передати питання про відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність ухвали нормам процесуального права.

Вказує на те, що заявниця, серед іншого, просила також встановити факт проживання однією сіім'єю за період після 01.01.2004 і по ІНФОРМАЦІЯ_2 тобто вже за час дії СК України.

Жодної ж підстави для відмови у розгляді цієї частини вимог судом зазначено не було.

Більш того, така підстава відмови у відкритті провадження є вже розглядом справи по суті і може бути підставою для відмови у задоволенні заяви, проте не підставою для відмови у відкритті провадження.

Крім того, у спадкодавця дійсно є два сини, які відносяться до першої черги спадкоємців. При цьому заявник повідомляла їх про смерть батька і пропонувала вступити в спадкові права, проте вони відмовилися.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд виходив з наявності у справі спору про право, який належить розглядати в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, a якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Спір про право пов'язаний виключно з порушенням або оспорюванням суб'єктивного права, тобто коли відсутнє порушення права, то не може бути також і спору про право цивільне. Звернення особи за судовим захистом у такому випадку зумовлюється неможливістю здійснити своє право через неможливість його довести відповідному органу (РАЦСу, нотаріусу та ін.) або громадянам та на підставі її впевненості в існуванні права. Характерним для справ окремого провадження є положення, коли звернення особи до суду зумовлюється неможливістю здійснити своє право через недоведеність певної юридичної обставини, з існуванням якої закон надає особі відповідні права. Якщо у справі беруть участь заінтересовані особи, які позитивно ставляться до встановлення даного факту у суді, спір про право не може виникнути.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 7 Постановисуд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Встановлення цього факту заявнику необхідно для реалізації її права на спадкування, зокрема, на частину квартири АДРЕСА_1

Заявниця вказує на наявність інших спадкоємців, а саме синівпомерлого ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Також, як вірно встановлено судом першої інстанції, СК України набрав чинності з 1 січня 2004 року й до сімейних відносин, які існували на зазначену дату норми цього Кодексу не застосовувалися, а КпШС України не передбачав можливість встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Наведене свідчить про те, що існує спір про право, який повинен вирішуватися в порядку позовного провадження.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження й обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 05 травня 2017 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді