АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2225/17 Головуючий 1 інст. - Ніколаєнко І.В.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Пономаренко Ю.А., Швецової Л.А.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою Збицької Елліни Павлівни - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 20 січня 2017 року,

у с т а н о в и л а :

В серпні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») в особі свого представника Збицької Елліни Павлівни звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 та просило:

- в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором від 11 вересня 2006 року № ML700/659/2006 у загальному розмірі 12 087 163,33 грн. (у тому числі: 2 019 483,48 грн. - заборгованості по тілу кредиту, 579 906,45 грн. - заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам, 9 487 773,40 грн. - заборгованість з нарахованої пені) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. за реєстровим № 5241, шляхом надання позивачу права продажу будь-якій особі-покупцеві предмета іпотеки з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікату правовстановлюючих документів на предмет іпотеки в органах нотаріату та місцевого самоврядування, здійснення їх реєстрації та реєстрації права власності на підставі вказаних документів, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України, ВРЖЕУ, нотаріату тощо), за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження;

- встановити початкову ціну продажу вказаного предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на час продажу;

- передати квартиру АДРЕСА_1 в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням права обладнання предмета іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами;

- виселити та зняти з реєстрації мешканців, які проживають та зареєстровані у даному житлі;

- стягнути з відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 1378 грн. судового збору.

В уточнених позовних вимогах ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило:

- в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором від 11 вересня 2006 року № ML700/659/2006 у загальному розмірі 12 087 163,33 грн. (у тому числі: 2 019 483,48 грн. - заборгованості по тілу кредиту, 579 906,45 грн. - заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам, 9 487 773,40 грн. - заборгованість з нарахованої пені) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. за реєстровим № 5241, шляхом надання позивачу права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікату правовстановлюючих документів на нерухомість в органах нотаріату та місцевого самоврядування, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної реєстраційної служби України, ВРЖЕУ, нотаріату, тощо) за ціною не менше 630 000,00 грн.;

- передати предмет іпотеки в управління позивача на період до його реалізації з наданням права обладнання предмета іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами;

- виселити та зняти з реєстрації мешканців, які проживають та зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1;

- вирішити питання про судовий збір.

В обґрунтування вказав, що 11 вересня 2006 року укладено Кредитний договір № ML 700/659/2006, відповідно до умов якого Акціонерний Комерційний Банк «Райффайзенбанк Україна» (далі - АКБ Райффайзенбанк Україна»), правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 100 000,00 дол. США, з сумою першочергового внеску 19,84 % вартості нерухомого майна у відповідності до договору купівлі-продажу, сплатою 5,49 % річних та датою остаточного повернення кредиту - 11 вересня 2031 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором в цей же день укладено Договір іпотеки № РML700/659/2006, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, що належить відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. за реєстровим № 5241. Ціна предмета іпотеки на момент укладення договору становила 630 000,00 грн.

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором від 11 вересня 2006 року № ML 700/659/2006. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за вказаним кредитним договором.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2015 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стягнуто суму боргу за Кредитним договором від 11 вересня 2006 року № ML 700/659/2006 в розмірі 12 087 163 грн. 33 коп.

Посилаючись на те, що відповідач не виконує покладені на нього кредитним договором обов'язки, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило задовольнити позов.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 січня 2017 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором від 11 вересня 2006 року № ML700/659/2006 у загальному розмірі 12 087 163 грн. 33 коп. (у тому числі: 2 019 483,48 грн. - заборгованості по тілу кредиту, 579 906,45 грн. - заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам, 9 487 773,40 грн. - заборгованість з нарахованої пені) звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру АДРЕСА_1, що належить відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. за реєстровим № 5241, загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 40,4 кв.м., шляхом надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікату правовстановлюючих документів на нерухомість в органах нотаріату та місцевого самоврядування, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах державної реєстраційної служби України, ВРЖЕУ, нотаріату, тощо) за ціною не менше 630 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 1 378,00 грн. судового збору.

В іншій частині позову - відмовлено.

Виконання рішення зупинено на час дії Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон № 1304-VII).

В апеляційній скарзі Збицька Е.П. - представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» посилаючись на підстави, передбачені статтею 309 ЦПК України, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові щодо передачі предмета іпотеки до його реалізації позивачу та зупинення виконання даного рішення на час дії Закону № 1304-VII скасувати. Зокрема зазначає, що підстави для застосування Закону № 1304 - VII відсутні, оскільки відповідачу на праві власності, окрім іпотечної квартири, належить інше нерухоме майно, а саме - квартира АДРЕСА_3 та домоволодіння АДРЕСА_4; умови щодо передачі предмета іпотеки в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до його реалізації узгоджені сторонами в Договорі іпотеки.

Відповідач ОСОБА_1 з заявою про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції не звертався, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції відповідно до вимог статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що кредит був наданий відповідачу на споживчі цілі в доларах США, загальна площа переданої в іпотеку квартири становить 50,00 кв.м., а тому, застосуванню підлягають положення Закону № 1304-VII.

Вимоги позивача про передання предмета іпотеки в управління позивача на час дії вказаного мораторію суд вважав такими, що не підлягають задоволенню.

Однак погодитись з такими висновками не можна, оскільки суд неправильно застосував норми матеріального права та неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

За статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК, щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги частини 2 статті 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, оскільки через його неявку розгляд справи неодноразово відкладався.

Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_1 не отримує в почтовому відділені рекомендовану кореспонденцію, якою йому направлялись повістки, що повернені до суду апеляційної інстанції за закінченням строку зберігання (а. с. 100-101, 104 - 105).

Матеріали справи свідчать, що 11 вересня 2006 року укладено Кредитний договір № ML 700/659/2006, відповідно до умов якого АКБ Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 100 000,00 дол. США., з сумою першочергового внеску 19,84 % вартості нерухомого майна у відповідності до договору купівлі-продажу, сплатою 5,49 % річних та датою остаточного повернення кредиту - 11 вересня 2031 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором в цей же день укладено Договір іпотеки № РML700/659/2006, предметом якого є квартира АДРЕСА_1, що належить відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 вересня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. за реєстровим № 5241. Ціна предмета іпотеки на момент укладення договору становила 630 000,00 грн.

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором від 11 вересня 2006 року № ML 700/659/2006. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за вказаним кредитним договором.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2015 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стягнуто суму боргу за Кредитним договором від 11 вересня 2006 року № ML 700/659/2006 в розмірі 12 087 163 грн. 33 коп.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частинами 1 та 3 статті 33 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею Закону 898-IV, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини 1 статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом дії цього закону інші закони з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний закон не зупиняє дію решти нормативно - правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього закону.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону № 1304-VII не підлягає виконанню.

Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року № 6-1851цс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Суд першої інстанції на це уваги не звернув та безпідставно зупинив виконання рішення у справі на час дії Закону № 1304-VII.

Крім того, відповідно до пункту 7.1 Договору іпотеки від 11 вересня 2006 року № РML 700/659/2006 після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки передається, за бажанням Іпотекодержателя, Іпотекодержателю або іншій особі, зазначеній Іпотекодержателем, в управління на період до його реалізації. Управління предметом іпотеки здійснюється на розсуд Іпотекодержателя.

Відповідно до частини 1 статті 627 ЦПК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, заявлені в позові ТОВ «ОТП Факторинг Україна» вимоги про передачу предмета іпотеки в управління позивача на період до його реалізації узгоджено сторонами в Договорі іпотеки.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в цій частині також є помилковим.

За таких обставин, рішення в частині зупинення виконання на час дії Закону № 1304-VII та в частині відмови в задоволенні позову щодо передачі предмета іпотеки підлягає скасуванню з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 307 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось і судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Відповідно до статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За подання апеляційної скарги позивач сплатив суму судового збору в розмірі 1515 грн. 80 коп., що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст.309, 313,314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Збицької Елліни Павлівни - представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 січня 2017 року в частині зупинення виконання рішення на час дії Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а також в частині відмови в задоволенні позову щодо передачі предмета іпотеки в управління Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» в частині передачі предмета іпотеки - задовольнити.

Передати предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 в управління Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням права обладнання предмета іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами.

В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму судового збору в розмірі 1515 грн. 80 коп. (одна тисяча сто п'ятнадцять грн. вісімдесят коп.).

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Ю.А. Пономаренко

Л.А. Швецова