Справа № 739/451/17
Провадження № 2/739/209/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) та встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач), діючи через свого представника ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай), що було успадковане ним після баби ОСОБА_3 та встановлення факту належності останній сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0137896.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07 червня 2000 року померла його баба ОСОБА_3 і належне їй право на земельну частку (пай) було успадковане її сином ОСОБА_4, тобто сином позивача. 19 липня 2004 року батько позивача також помер і позивач належним чином прийняв його спадщину до складу якої входить належне бабі право на земельну частку (пай). Після смерті баби на її імя було видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Оскільки вказаний державний акт був виданий після смерті баби, то він рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 січня 2017 року визнаний недійсним. Враховуючи набуття бабою за життя права на земельну частку (пай), яке позивач після її смерті успадкував та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на імя баби, а також зважаючи на відсутність на даний час документів, які б підтверджували право баби на земельну частку (пай), позивач зазначає, що позбавлений можливості належним чином оформити прийняту спадщину і змушений звернутися за захистом свого права до суду. Також вказує, що у виданому за життя баби на її імя сертифікаті на право на земельну частку (пай) було допущено описку в написанні її по батьків та вказано по батькові баби «Анисимівна» замість правильно «Якимівна», у звязку з чим факт належності бабі вказаного сертифікату може бути встановлений лише судом.

У судове засідання позивач та його представник не зявилися, при цьому представник позивача подав заяву про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розглянути справу без участі як його, так і позивача.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову повністю.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 07 червня 2000 року в с. Ларинівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла ОСОБА_3 (а.с. 6).

Ще за життя ОСОБА_3 на імя ОСОБА_5 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0137896, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області (а.с. 12). Даним сертифікатом було посвідчено право ОСОБА_5 на земельну частку (пай) 5,99 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель КСХП «Родіна», розташованих на території Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області.

З довідки виконавчого комітету Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 28 лютого 2017 року вбачається, що ОСОБА_5 на території вказаної сільської ради не проживала, водночас проживала ОСОБА_3 (а.с. 13).

Викладене свідчить, що саме ОСОБА_3 є особою яка за життя набула право на земельну частку (пай) розмір 5,99 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель КСХП «Родіна», розташованих на території Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, однак в сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0137896, який посвідчував відповідне право, було допущено описку в написанні по батькові ОСОБА_3 та замість по батькові «Якимівна» було вказано «Анисимівна».

20 березня 2006 року у порушення вимог статей 9, 10 Цивільного кодексу Української РСР та статті 25 Цивільного кодексу України на імя ОСОБА_3, як особи, якій належно право на земельну частку (пай), Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією було видано держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №251247, який рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 19 січня 2017 року визнано недійсним.

Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України ( в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

З наведеного вище висновується, що сертифікат, який посвідчував право ОСОБА_3 на земельну частку (пай), що входить до складу спадкового майна, є недійсним.

Позивач є сином ОСОБА_4, який в свою чергу був сином ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвами про народження позивача та ОСОБА_4 (а.с. 8-9).

Після смерті ОСОБА_3 спадщина останньої була належним чином прийняла її сином ОСОБА_4 відповідно до статей 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР (далі ЦК УРСР), який фактично вступив в управління та володіння майном своєї матері і з якою постійно проживав на день її смерті (а.с. 10). При цьому інші спадкоємці у ОСОБА_3 відсутні, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (а.с. 24). Отже, до ОСОБА_4, серед іншого, перейшло й право на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_3

19 липня 2004 року ОСОБА_4 помер в с. Ларинівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с. 7).

На день смерті ОСОБА_4 останній проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1 і разом з ним постійно проживали його син, тобто позивач, та його дружина ОСОБА_6 (а.с. 28).

Відповідно позивач та його матір, тобто дружина ОСОБА_4 належним чином прийняли спадщину останнього в рівних частинах, відповідно до статей 1268, 1278 ЦК України, оскільки постійно проживали з ним на день його смерті і заяв про відмову від прийняття спадщини у строк та в порядку, передбаченому статтею 1273 ЦК України, не подавали. При цьому інші спадкоємці у ОСОБА_4 відсутні, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (а.с. 23).

Отже, після смерті ОСОБА_4 в силу положень 1218, 1220 ЦК України, спадщина останнього, до складу якої входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема й право на земельну частку (пай) розміром 5,99 умовних кадастрових гектарів, успадковане ним після ОСОБА_3, з моменту її відкриття перейшла до спадкоєців ОСОБА_4 за законом, а саме до позивача і його матері ОСОБА_6 в рівних частинах, тобто кожному з них належить по ? частці спадщини ОСОБА_4

Згідно пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Частиною другою статті 2 вказаного Закону передбачено, що одним із документів, які посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Оскільки судом встановлено, що позивач та його матір набули у порядку спадкування за законом кожне по ? частці права на земельну частку (пай) розміром 5,99 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСХП «Родіна», розташованих на території Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке належало ОСОБА_3 і в подальшому було успадковане ОСОБА_4Т, однак це право не визнається у звязку з недійсністю документа, яким воно посвідчувалося, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом визнання за ним ? частки права на земельну частку (пай), що належала ОСОБА_3 При цьому, враховуючи належне прийняття матірю позивача ? частки права на земельну частку (пай), належного ОСОБА_3, підстави для визнання за позивачем права на всю земельну частку (пай), яка належала його бабі ОСОБА_3, відсутні. Відповідно позов підлягає задоволенню частково.

З приводу зяавленої позивачем вимоги про встановлення факту належності його бабі ОСОБА_3 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0137896 суд зазначає, що пунктом 6 частини першої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

В матеріалах справи відсутній як сам документ про встановлення факту належності якого заявлено відповідну вимогу, тобто сертифікат на право на земельну частку (пай), так і документи, які необхідні для встановлення даного факту, тобто паспорт чи свідоцтво про народження ОСОБА_3 Це в свою чергу унеможливлює вирішення питання про належність ОСОБА_3 зазначеного вище сертифікату на земельну частку (пай). Відповідно в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», статтями 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР, статтями 1218, 1220, 1268, 1273, 1278 Цивільного кодексу України, статтями 10, 60, 208, 209, 212-215, 256, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) та встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом право на ? (одну другу) частку права на земельну частку (пай) розміром 5,99 (пять цілих девяносто девять сотих) умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСХП «Родіна», розташованих на території Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, що належало ОСОБА_3, яка померла 07 червня 2000 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко