УХВАЛА

07 грудня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Ільченко Н.А.

при секретарі: Довгань Ж.А.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк», третя особа: ОСОБА_2, про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

04.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта-Банк», третя особа: ОСОБА_2, про стягнення з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 23 655 878,40 грн..

В позовній заяві міститься вимога позивача відповідно до ст. 377-1 ЦПК, ч.1 та ч.2 ст. 62 ЦПК, п.18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово обмежити право виїзду відповідачів за межі України, а також в якості матеріального забезпечення накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно відповідачів.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими вимогами.

В п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки є не обґрунтованим, не доведеним та безпідставним.

Керуючись ст. ст. 151-153, 210 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк», третя особа: ОСОБА_2, про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.А. Ільченко

07.12.2017