Справа № 569/3105/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2017 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору, в якому просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3, а також стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 52/АА-004.07.2 від 15 листопада 2007 року в сумі 41034,25 грн (трьох процентів річних), яка складається з трьох процентів річних від суми простроченого кредиту в сумі 37143,24 грн та трьох процентів річних від суми прострочених процентів у сумі 3891,01 грн, а також 1600,00 грн судових витрат по справі.

Представник ПАТ «Родовід Банк» Присяжнюк А.Ю. подав суду письмове клопотання, в якому позов підтримав у повному обсязі та просить розгляд справи проводити без участі представника позивача і не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання були оповіщені у встановленому порядку. Заперечення проти позову не подали. Повідомлення про причини неявки від відповідачів до суду не надійшло.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 подав суду письмову заяву, в якій розгляд справи просить провести за його відсутності та за відсутності відповідача ОСОБА_3 Позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3 не визнає і просить суд у задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовити з підстав, викладених у раніше поданих ОСОБА_3 письмових запереченнях проти позовної заяви.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 15 листопада 2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 52/АА-004.07.2 у вигляді відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 12871 долар США під 12,5% річних строком до 15 листопада 2014 року включно.

15 листопада 2007 року з метою забезпечення виконання позичальником кредитних зобов'язань банк уклав договори поруки № 52/АА-004/1.07.2 з ОСОБА_3 та № 52/АА-004/2.07.2 із ОСОБА_4, за якими поручителі взяли на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність із позичальником перед банком.

Додатковою угодою № 1 від 24 вересня 2008 року, яка була укладена між ПАТ «Родовід Банк» і позичальником ОСОБА_2, відсоткова ставка за кредитним договором № 52/АА-004.07.2 від 15 листопада 2007 року з 24 вересня 2008 року була збільшена з 12,5 до 14,5 процентів річних.

У зв'язку із збільшенням відсоткової ставки за кредитним договором, 24 вересня 2008 року між ПАТ «Родовід Банк» і поручителем ОСОБА_4 була укладена Додаткова угода № 1 до договору поруки № 52/АА-004/1.07.2 від 15 листопада 2007 року.

Доказів про укладення у зв'язку зі збільшенням відсоткової ставки за кредитним договором такої самої додаткової угоди до договору поруки № 52/АА-004/2.07.2 від 15 листопада 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» і поручителем ОСОБА_3, позивач суду не надав. Як слідує з письмових заперечень ОСОБА_3 проти позову, така додаткова угода банком з ним не укладалась.

Судом також встановлено, що позичальник взяті на себе зобов'язання перед банком за укладеним кредитним договором порушив, у зв'язку з чим банк звернувся до суду з відповідним позовом до нього та поручителів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2013 року (справа № 569/105/13-ц) позов ПАТ «Родовід Банк» задоволений частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість по кредиту в розмірі 11187,46 доларів США, заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 6526,82 доларів США, яка мала місце станом на 07 грудня 2012 року, а всього 17714,28 доларів США, а також 20000,00 грн пені.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 24 лютого 2014 року частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_3, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2013 року стосовно ОСОБА_3 скасовано і ПАТ «Родовід Банк» у задоволенні позову до ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Крім того, судом встановлено, що станом на 10 січня 2017 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2013 року з урахуванням змін, внесених рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 24 лютого 2014 року, відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не виконано, у зв'язку з чим ПАТ «Родовід Банк» нараховано три проценти річних від суми простроченого кредиту в розмірі 37143,24 грн та три проценти річних від суми прострочених процентів у розмірі 3891,01 грн, а всього 41034,25 грн, які ПАТ «Родовід Банк» і просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу статей 525,526,599,611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та Цивільним кодексом України.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до вимог частини другої статті 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» до позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_4 про солідарне стягнення трьох процентів річних від суми простроченого кредиту та прострочених відсотків є обґрунтованими та доведеними.

Що стосується позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» до поручителя ОСОБА_3 про солідарне стягнення з нього та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 52/АА-004.07.2 від 15 листопада 2007 року в сумі 41034,25 грн, то вказані позовні суд визнає безпідставними та недоведеними, а тому вони задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог частини першої статті 553, частини першої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною першою статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

У пункті 22 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Відповідно до пункту 5.5. договору поруки № 52/АА-004/2.07.2, який 15 листопада 2007 року уклали між собою ПАТ «Родовід Банк» і поручитель ОСОБА_3, зміни цього договору відбуваються у порядку укладення додаткових угод.

Однак, як встановлено судом, такої додаткової угоди до договору поруки № 52/АА-004/2.07.2 від 15 листопада 2007 року, яка у зв'язку із збільшенням відсоткової ставки за кредитним договором мала би бути укладена між позивачем та ОСОБА_7, укладена не була.

Позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про згоду ОСОБА_3, як поручителя, на зміну забезпеченого зобов'язання та на збільшення у зв'язку з цим обсягу його відповідальності.

Вказані обставини, які були встановлені рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 24 лютого 2014 року, а тому, відповідно до вимог частини третьої статті 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню, свідчать про припинення договору поруки № 52/АА-004/2.07.2, укладеного 15 листопада 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3, що, в свою чергу, свідчить про безпідставність позовних вимог, заявлених до ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212,214,215,223,233,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 52/АА-004.07.2 від 15 листопада 2007 року, а саме, три проценти річних у сумі 41034 (сорок одна тисяча тридцять чотири) гривні 25 копійок та 1600 (одну тисячу шістсот) гривень 00 копійок судових витрат по справі, що складаються з судового збору.

В позові публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.П.Куцоконь