Ухвала

іменем україни

21 червня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу фізичної особи-підприємця «ОСОБА_6» в особі представника ОСОБА_2 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 09 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця «ОСОБА_6» про розірвання договору оплатного надання послуг, повернення сплачених коштів, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом до ФО‑П «ОСОБА_6» мотивуючи свої вимоги тим, що 29 серпня 2015 року вона з відповідачем уклали договір надання послуг, за яким відповідач зобов'язався виготовити та встановити в квартирі позивача металопластикове вікно. Представник відповідача того ж дня провів в квартирі заміри, склав креслення та договір, який вона підписала. Розміри вікна, яке необхідно виготовити, представник відповідача їй не повідомив. Вартість вікна була обумовлена в договорі в сумі 6 000 грн, яку вона повністю сплатила. 1 листопада 2015 року працівники відповідача доставили виготовлене вікно. 10 листопада 2015 року вони прибули в квартиру для встановлення вікна, але було виявлено, що вікно виготовлено розмірами меншими за віконний отвір в квартирі. Працівники запропонували за її кошт зменшити віконний отвір, але від цього вона відмовилась. Вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою замінити вікно, але марно.

Із урахуванням зазначеного, позивач просила розірвати вказаний договір надання послуг, стягнути з відповідача в порядку відшкодування матеріальної шкоди 6 000 грн, моральної шкоди - 10 000 грн.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2016 року у задоволенні позову - відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 09 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Договір оплатного надання послуг від 29 серпня 2015 року укладений між ОСОБА_3 та ФОП «ОСОБА_6» розірвано. Стягнуто з ФО-П «ОСОБА_6» на користь ОСОБА_3 6 000 грн. Зобов'язати ОСОБА_3 повернути ФО-П «ОСОБА_6» металопластикове вікно вироблене по договору АР-596 2015 рік.

У касаційній скарзі ФО-П «ОСОБА_6» в особі представника ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У відповідності зі ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 907 договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ст. 10 ч. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, умови укладеного договору про надання послуг, виходив із того, що відповідач свої зобов'язання згідно укладеного договору належним чином не виконав, виготовив вікно неналежного розміру, при цьому судом встановлено, що розмір вікна, яке є предметом договору, заміряв представник відповідача. Невідповідність розмірів вікна також підтверджується актами відмови від монтажу ФО-П ОСОБА_4 та ФО‑П ОСОБА_5 в зв'язку з різницею розмірів конструкції.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновку суду апеляційної інстанції вони не впливають та його не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити фізичній особі-підприємцю «ОСОБА_6» в особі представника ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця «ОСОБА_6» про розірвання договору оплатного надання послуг, повернення сплачених коштів, відшкодування моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов і кримінальних справ