Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коротенко Є.В.
Справа № 428/9352/15-ц
Провадження № 22ц/782/268/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Коротенка Є.В.,

суддів: Коновалової В.А., Луганської В.М.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 травня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 07.12.2007 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 1203/1207/071-023 (далі Кредитний договір від 07.12.2007 року). За його умовами, для придбання квартири, строком до 07.12.2037 року, відповідачка отримала від ПАТ «Сведбанк» кредит в розмірі 20000 доларів США зі сплатою 11,9 % річних за користування кредитними коштами.

09 листопада 2012 року між ПАТ «Дельта Банк», який за договором від 25.05.2012 року прийняв від ПАТ «Сведбанк» право вимоги за Кредитним договором від 07.12.2007 року, та ОСОБА_2 був укладений Додатковий договір № 1 до Кредитного договору від 07.12.2007 року. За його умовами сторони встановили розмір заборгованості з повернення кредиту у сумі 135126 грн.73 коп., кінцевий термін повернення кредиту 07.12.2037 року включно, плату за користування кредитними коштами, за умови належного виконання всіх умов договору, на рівні 18,49 % річних.

Посилаючись на обставини неналежного виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобовязань, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за Кредитним договором від 07.12.2007 року у сумі 152 878 грн. 72 коп., з яких: 124 596 грн. 19 коп. - заборгованість за кредитом, 28 181 грн. 53 коп. - заборгованість за відсотками.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.05.2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованостібуло відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з апеляційною скаргою на нього, вважає його незаконним, необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 04.08.2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Суд вирішив:

- рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.05.2016 року скасувати;

- ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ «Дельта Банк» задовольнити частково;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за Кредитним договором № 1203/1207/071-023 від 07.12.2007 року станом на 31.07.2015 року в загальному розмірі 30224 (тридцять тисяч двісті двадцять чотири) грн. 23 коп. у тому числі: прострочену заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3835 (три тисячі вісімсот тридцять пять) грн. 22 коп., прострочену заборгованість з відсотків за користування кредитом у розмірі 26389 (двадцять шість тисяч триста вісімдесят девять) грн. 01 коп.;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погодившись із вказаним рішенням, ПАТ «Дельта Банк» звернулося з касаційною скаргою на нього, вважає його ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у повному обсязі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.03.2017 року касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, рішення Апеляційного суду Луганської області від 04.08.2016 року - скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення ч.1 ст.303 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач не надав суду достатньо доказів на обґрунтування позовних вимог та фактів, викладених у заяві.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Таким чином, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись.

Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено, що 07 грудня 2007 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1203/1207/071-023, відповідно до умов якогоостання отримала кредитні кошти у розмірі 20 тисяч доларів США зі сплатою 11,9 % річних за користування кредитними коштами (том 1, а.с.6-11; 25).

09 листопада 2012 року між ПАТ «Дельта Банк», який за договором від 25.05.2012 року прийняв від ПАТ «Сведбанк» право вимоги за Кредитним договором від 07.12.2007 року, та ОСОБА_2 був укладений Додатковий договір № 1 до Кредитного договору від 07.12.2007 року. За його умовами сторони встановили розмір заборгованості з повернення кредиту у сумі 135 126 грн. 73 коп., кінцевий термін повернення кредиту 07.12.2037 року включно, плату за користування кредитними коштами, за умови належного виконання всіх умов договору, на рівні 18,49 % річних (том 1, а.с.12-21; 28-40).

У відповідності до п.8.1. укладеного 09.11.2012 року між сторонами у справі Додаткового договору № 1 до Кредитного договору № 1203/1207/071-023 від 07.12.2007 року, при порушенні позичальником зобовязань, передбачених кредитним договором, у Кредитора виникає право вимагати від ОСОБА_3 дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, шляхом направлення ОСОБА_3 відповідної письмової вимоги (том 1, а.с.15).

Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Аналогічні положення містяться в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року.

З червня 2014 року, протягом двох років, відповідачка свої обовязання за кредитним договором перед позивачем належним чином не виконувала, у звязку із чим у позивача виникло право вимоги дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Таким правом банк скористувався, звернувшись в серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що звернення до суду із позовом є одним із способів повідомлення боржника про вимогу дострокового повернення кредиту. Саме такий висновок міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.03.2017 року, який, відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України є обовязковим для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту № 1203/1207/071-023 від 07.12.2007 року, наданого позивачем на вимогу суду 07.06.2017 року (зі змістом якого погодилась відповідачка та її представник), чітко вбачається, що станом на час звернення ПАТ «Дельта Банк» до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у останньої існувала заборгованість за вказаною угодою, що підтверджує наявність порушень позичальником зобовязань, передбачених вказаною угодою (том 2, а.с.42).

При таких обставинах колегія суддів апеляційного суду не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність відповідної письмової вимоги Кредитора ОСОБА_3 про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором.

Також із зазначеного розрахунку заборгованості за договором кредиту № 1203/1207/071-023 від 07.12.2007 року вбачається, що вже після звернення ПАТ «Дельта Банк» із зазначеним позовом до суду, ОСОБА_2 почала сплачувати заборгованість перед позивачем, у звязку із чим її заборгованість за договором кредиту № 1203/1207/071-023 від 07.12.2007 року станом на 29.05.2017 року становить 104 130 грн. 12 коп., із яких: сума заборгованості за кредитом 102 667 грн. 46 коп.; сума заборгованості за відсотками 1 462 грн. 66 коп.

Вказаний факт не заперечується відповідачем та у повній мірі підтверджується матеріалами справи.

При таких обставинах колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором саме у розмірі 104 130 грн. 12 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом 102 667 грн. 46 коп.; сума заборгованості за відсотками 1 462 грн. 66 коп.

Щодо посилання відповідача на погашення нею простроченої заборгованості за кредитним договором, у звязку із чим подальше погашення її поточної заборгованості перед банком повинно відбуватись відповідно до графіка платежів, то колегія суддів вважає його безпідставним, оскільки Кредитор вже скористувався своїм правом вимагати від ОСОБА_3 дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, шляхом звернення із позовом до суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, а відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на наведені обставини, а також з урахуванням положень п.п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20.05.2016 року скасувати, ухваливши нове рішення, яким яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 104 130 грн. 12 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом 102 667 грн. 46 коп.; сума заборгованості за відсотками 1 462 грн. 66 коп.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 травня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення у справі, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 104 130 грн. 12 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом 102 667 грн. 46 коп.; сума заборгованості за відсотками 1 462 грн. 66 коп.

У задоволенні інших позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення, однак його може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: