Перемишлянський районний суд Львівської області
Справа № 449/474/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2017 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого Савчак А.В.

при секретарі Подусівській Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м.Перемишляни цивільну справу за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В :

10.04.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Просив стягнути з відповідачки заборгованість у сумі 36374,13грн., яка утворилась станом на 29.12.2016 року та складається з наступного: 18949,54 грн. тіло кредиту; 5150,98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10065,32 грн. нарахована пеня; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 1708,29грн. - штраф (процентна складова). З позовної заяви випливає, що згідно заяви № б/н від 02.04.2012 року ОСОБА_1 (далі - Відповідач) отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків згідно тарифів банку (базова відсоткова ставка згідно наданого позивачем витягу (а.с.15) складала різні періоди часу 3%, 2,5%, 2.9%, 3,6%). На підтвердження суми заборгованості, Позивачем наданий суду відповідні розрахунки заборгованості (а.с.8-9, 10-12).

Представник банку в судове засідання не з'явився. В позовній заяві у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечував про розгляд справи без участі представника банку та прийняття заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 до суду повторно не зявився. Подав заяву про слухання справи без його участі та долучив виписку по картковому рахунку із відображеними проплатами (в т.ч. після надходження позову до суду) (а.с.74-85).

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини:

02.04.2012 року відповідач, оформивши відповідну анкету, отримав платіжну картку КРЕДИТКА «УНІВЕРСАЛЬНА» з встановленим кредитним лімітом 4300,00 грн.

Згідно довідки про умови кредитування (а.с.15) базова відсоткова ставка в місяць складала: 3% - до 01.01.2013 року; 2,5%, 2,9%, 3,6% - з 01.01.2013 р. в залежності від часу отримання частин позики.

Як вбачається з розрахунку за період до 31.05.2015 р. (а.с.8, 9), заборгованість за кредитом складала 1244,80 грн. Порівнявши даний розрахунок з витягом з тарифів (а.с.15) та випискою по картковому рахунку (а.с.79-85) суд приходить до висновку, що в розрахунку вірно відображена відсоткова ставка, а також суми знятих та погашених відповідачем коштів.

Щодо розрахунку наданого Позивачем за період з 01.06.2015 по 29.12.2016 р. (а.с.10-12), - то порівнявши даний розрахунок з витягом з тарифів (а.с.15) та випискою по картковому рахунку (а.с.79-85) суд приходить до висновку, що в розрахунку вірно відображена відсоткова ставка, а також суми знятих та погашених відповідачем коштів (колонки 3, 6, 18).

Однак, в той же час, даний розрахунок є недостатньо обґрунтований, нечіткий, а місцями таким, що не відповідає умовам договору між сторонами, наданим сторонами доказам та чинному законодавству, зокрема:

- в розрахунку заборгованості (а.с.12) зазначено, що сума тіла кредиту складає 18949,54 грн. Однак, ні з позовної заяви, ні з даного розрахунку (на відміну від попереднього розрахунку а.с.8-9) суд не може встановити, чи відповідає це дійсності (відповідні розрахунки тіла кредиту в матеріалах справи відсутні).

- як вбачається з наданого розрахунку (а.с.10-12) банком періодично нараховувались відсотки за користування коштами відповідачем (колонки 8, 9, 10). Нараховані за місяць відсотки (колонка 10) включались в загальну заборгованість відповідача (колонка 4) та автоматично збільшувалась заборгованість за наданим кредитом (колонка 19). Це також підтверджується випискою з карткового рахунку (зокрема а.с.82). В наступному місяці, банк нараховував відсотки на всю заборгованість, в т.ч. і на нараховані в попередніх місяцях відсотки (див. приклад на а.с.10). Аналогічна ситуація відбувалась і з нарахованою пенею, яка також включалась в суму заборгованості і на яку з наступного дня нараховувались відсотки. Підтвердженням цього є також виписка по картковому рахунку, зокрема: 01.06.2016 року банком була нарахована пеня в розмірі 100 грн. та списані відсотки на суму 910,53 грн. Внаслідок чого сума заборгованості збільшилась з 13620,75 грн. до 14531,28 грн. (а.с.75 тильна сторона).Нарахування відсотків на відсотки, а також нарахування відсотків на пеню (неустойку) суперечить положенням ст.ст. 1048, 1054 (які передбачають право банку одержувати проценти«від суми позики») та ч.2 ст.550 (заборона нарахування відсотків на неустойку). Як наслідок, з наданого Банком розрахунку не можливо встановити, чи відповідає дійсності сума нарахованих Банком відсотків у розмірі 5150,98 грн. і звідки така сума взагалі взялась;

- крім цього для суду незрозуміло, на якій підставі з 01.05.2016 року на суму заборгованості почали нараховуватись відсотки в подвійному розмірі (колонка 7, а.с.11 тильна сторона). При цьому, із змісту позову та з наданих позивачем витягів з тарифів (а.с.15) нічого не згадується про умови (підстави) та випадки нарахування відсотків в подвійному розмірі;

- незрозумілою також є сума пені у розмірі 10065,32 грн. Невідомо з якого часу та з яких сум така пеня нараховувалась. Аналогічною є ситуація з нарахованими штрафами.

Вищезгадані недоліки наданого Банком розрахунку були підставою для винесення судом 18 травня 2017 року ухвали (а.с. 69), про надання суду розяснення щодо проведеного розрахунку. Однак, станом на 15.06.2017 року таке розяснення суду так і не було надане. Тому суд не може перевірити правильність визначення суми, що складає тіло кредиту, а відповідно правильність нарахування відсотків, пені, штрафів. Також судом встановлено, що нарахування відсотків здійснювалось в т.ч. на неустойку (пеню), що є неприпустимим.

Крім того, з наданої відповідачем виписки по картковому рахунку (а.с.74) вбачається, що відповідачем було внесено на картку 19500,00 грн., які були списані банком в рахунок погашення заборгованості.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Керуючись ст. ст. 550, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст.8, 10, 57, 60, 169, 209, 212-215, 218, 223-228, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задовленні позову ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через десять днів з дня його проголошення.

Рiшення може бути оскаржено сторонами в апеляцiйному порядку до апеляцiйного суду Львівської областi через Перемишлянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_2