Справа № 658/2079/17
(провадження № 2/658/885/17)
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 червня 2017 року м. Каховка

Суддя Каховського міськрайонного суду Херсонської області Подіновська Г.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Роздольненська сільська рада Каховського району Херсонської області про виселення без надання іншого житлового приміщення, зняття з реєстрації,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про виселення без надання іншого житлового приміщення, зняття з реєстрації.

Зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.119 ЦПК України.

Так, згідно вимог п. 5 та п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги з зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину або наявності підстав для звільнення від доказування.

Позивачем неповно викладені обставини щодо реєстрації відповідача ОСОБА_2 у вказаній квартирі, коли і на яких підставах це відбулося, на правах члена сім»ї, чи наймача житла.

Також не зазначено чи пропонував позивач виселитись відповідачу в добровільному порядку , коли і в який спосіб була зроблена така пропозиція скільки часу пройшло з часу, коли відповідач був попереджений про необхідність виселення та якими доказами це підтверджується.

На сьогодні відносини користування житлом в приватному житловому фонді врегульовані главою 59 ЦК України та главою 6 ЖК УРСР. При цьому необхідно звернути увагу на те, що положення глави 6 ЖК УРСР застосовуються в частині, що не суперечить ЦК України, та розповсюджувались на відносини щодо найму житла, яке належить на праві приватної власності громадянину.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім»ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації прав власника.

Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім»ї, рахується, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв"язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням прав співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до роз'яснень викладених в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 р. № 2 з наступними змінами, "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Мається на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Виходячи з вказаних роз'яснень, поведінка особи, яка підлягає виселенню, мала бути предметом розгляду і визнана антигромадською.

Позивачем не зазначено доказів, коли і ким антигромадська поведінка відповідача була предметом розгляду, коли і ким до нього застосовані заходи попередження чи громадського впливу, та не зазначено доказів на підтвердження обставин з урахуванням вимог ст. 116 ЖК України, на яку посилається позивач.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Частиною 3 ст.6 вищевказаного Закону, визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 року № 10 в п.13, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Позивачем заявлено дві самостійні позовні вимоги. З квитанції, долученої до позову, встановлено, що судовий збір сплачено в сумі 640 грн., тобто лише за одну вимогу.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог викладених у ст. 119 - 120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Роздольненська сільська рада Каховського району Херсонської області про виселення без надання іншого житлового приміщення, зняття з реєстрації - залишити без руху.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачам зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає..

Суддя: ОСОБА_3