Справа № 215/298/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого - судді Науменко Я.О.

за участю секретаря: Конопліної С.І.

згідно з вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу справу за позовом виконкому Тернівської районної у м. Кривому Розі ради в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав; третя особа: ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. Уточнивши позовні вимоги, останній раз 13.04.2017 р., позивач обґрунтовує їх тим, що ОСОБА_3 має двох малолітніх дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач разом з дітьми зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але за даною адресою не проживає, тому що у неї виник конфлікт з власником житла. Відповідач тимчасово проживала у подруги за адресою: АДРЕСА_2, власного житла не має. Малолітніх дітей відповідач 24.03.2016 р. особисто влаштувала до комунального закладу «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей №1», де вони перебувають до теперішнього часу. Як пояснила відповідач, дітей влаштувала до Центру у зв'язку з тим, що не мала житла та грошей, а з місця де вона зареєстрована та проживала, її вигнав власник разом з дітьми.

Відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає за адресою: АДРЕСА_3. ОСОБА_4 записаний батьком в свідоцтві про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Як пояснила відповідач, вони з ОСОБА_4 не живуть разом років 20, діти не від нього, але батьком записаний саме він. ОСОБА_4 дітьми та їх до долею не цікавиться, забирати їх до себе в родину не збирається. Служба у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради направила до Кіровоградської районної державної адміністрації пакет документів для вирішення питання про доцільність позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Малолітні діти перебувають у Центрі з 24.03.2016 р., граничний термін перебування, згідно статуту Центру - 9 місяців, дітей намагались повернути матері, але відповідач пояснила, що до тепер не має змоги забрати дітей, виховувати їх в родині, житла не винайняла, забрати їх не може, дбати та піклуватись про дітей не має матеріальної змоги.

З березня 2016 року велась робота з відповідачем фахівцями Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та спеціалістами служби у справах дітей виконкому Жовтневої районної у місті ради з метою повернення дітей на виховання матері, але бажаних результатів це не дало.

Відповідач не створює належні умови для виховання дітей, не дбає про дітей. самоусунулась від їх виховання, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей; цей обов'язок поклала на Центр. Не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не створює умов для повернення дітей в родину. Дітьми повністю опікується Центр.

Представник позивача надав заяву про підтримку позову та розгляд справи його участі.

Відповідач, будучи повідомленою належним чином, у судове засідання повторно не з'явилась.

Третя особа - ОСОБА_4, будучи повідомленим належним чином, у судове засідання не з'явився.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи - докази: копії: свідоцтва про народження ОСОБА_2, свідоцтва про народження ОСОБА_1, характеристики з місця навчання ОСОБА_1; довідки про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1, акту від 22.09.2016 р. обстеження умов проживання; пояснень ОСОБА_3 від 09.09.2016 р., 05.05.2016 р., 09.06.2016 р.; листа Криворізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 16.09.2016 р.; листа КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» від 08.11.2016 р.; висновок виконкому Тернівської районної у місті ради від 31.03.2017 р.; акт обстеження умов проживання від 15.12.2016 р.; копію листа КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» від 06.03.2017 р.; висновок виконкому Жовтневої районної у місті ради від 07.10.2016 р.; копії: рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10.04.2017 р.; листа КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» від 12.05.2017 р.; листа КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» від 25.05.2017 р. (а.с. 9, 10, 11, 13, 14, 15, 16, 17, 52-53, 54, 55, 56, 65-66, 67, 68), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_3 має двох малолітніх дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач разом з дітьми зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає за адресою: АДРЕСА_3. ОСОБА_4 записаний батьком в свідоцтві про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10.04.2017 р. ОСОБА_4 позбавлений батьківських прав відносно дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

З 24.03.2016 р. діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 влаштовані до комунального закладу «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей №1», де вони перебувають до теперішнього часу.

Згідно даних, наданих КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей №1» від 25.05.2017 р., за час перебування дітей у центрі реабілітації, відповідач ОСОБА_3 відвідувала їх 10.04.2016 р.; 24.04.2016 р.; 01.05.2016 р.; 25.09.2016 р. та окрім цього двічі серед тижня.

З часу останнього візиту 25.09.2016 р. - відповідач не відвідувала синів у центрі реабілітації, до адміністрації закладу з питання можливості повернення дітей на виховання в сім'ю не зверталась та не телефонувала.

Відповідач не створює належні умови для виховання дітей, не дбає про дітей, самоусунулась від їх виховання, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, цей обов'язок поклала на Центр. Не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не створює умов для повернення дітей в родину. Дітьми повністю опікується Центр.

Згідно з ч. 1-2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їхній фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона або він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до положень Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно зі ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

В силу ч. 2 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно з ч. 3 статті 166 СК України, що набрала чинності з 08.06.2016 р., при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України докази, вважаються судом належними та допустимими згідно зі ст. ст. 58, 59 ЦПК України і вони свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, передбачених ст. 150 СК України та відповідно наявність фактичних і правових підстав для позбавлення її батьківських прав у відношенні неповнолітніх дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягнення аліментів на їх утримання в розмірі 1/3 частини доходів відповідача на користь законного представника дітей.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі: 1600 грн., від сплати якого звільнений позивач.

На підставі викладеного, ст. ст. 150, 164, 166, 180, 182, 183 СК України, керуючись ст. ст. 10, 58-60, 88, 169, 212-215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов виконкому Тернівської районної у м. Кривому Розі ради в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав; третя особа: ОСОБА_4 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженку м. Кіровоград, РНОКПП - НОМЕР_1, відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Кіровоград, РНОКПП - НОМЕР_1, аліменти у розмірі 1/3 частини її доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до їх повноліття на користь законного представника, починаючи з 24.01.2017р..

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Кіровоград, РНОКПП - НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1600 грн..

В частині стягнення аліментів в розмірі місячного платежу рішення підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене іншими особами, які беруть участь у справі до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особа, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

В частині стягнення аліментів в розмірі місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Суддя: