Справа № 573/1234/17
Номер провадження 2-з/573/14/17
У Х В А Л А

іменем України

19 червня 2017 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Терещенко О.І., розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а:

13 червня 2017 року до Білопільського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування в останнього легкового автомобіля НОМЕР_1, яким позивач користується на підставі довіреності.

В цей же день надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль ВАЗ 21099, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, та заборони ОСОБА_2 експлуатувати вказаний транспортний засіб.

19 червня 2017 року провадження у зазначеній вище цивільній справі відкрито.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, якщо невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи спірний автомобіль ВАЗ 21099, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, належить на праві власності ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 користується вказаним автомобілем на підставі виданої йому власником автомобіля ОСОБА_3 довіреності від 23 травня 2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4

У позовній заяві та заяві про забезпечення позову позивач зазначив, що на даний час спірний автомобіль знаходиться у володінні та користуванні ОСОБА_2, якому позивач передав автомобіль у користування на декілька днів, але незважаючи на неодноразові вимоги про його повернення після спливу вказаного строку останній продовжує ним користуватися і не повертає його.

Водночас жодних доказів того, що будь-які дії щодо відчуження майна, його використання вживаються чи будуть вживатися відповідачем по справі ОСОБА_2, а також того, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому може утруднити виконання рішення суду, в заяві та доданих до неї документах не наведені.

Оскільки позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити за необгрнутованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21099, 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, та заборони ОСОБА_2 експлуатувати вказаний транспортний засіб.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя