Справа № 713/523/17
Провадження №2/713/293/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2017 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Перепелиця Т.І., відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В позові вказував, що 22.12.2006 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №CVGORX22250033 від 22.12.2006 року, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 1854, 50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилався, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК Україні, відповідач свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_1 станом на 15.03.2017 року має заборгованість 84 333,34 грн., яка складається з наступного: 1854, 60 грн. - заборгованість за кредитом; 21 948,79 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 356,04 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 60 173,91 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 28 395,91 грн., яка була задоволена рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.04.2012 року, різниця становить 55 937,43 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2796,87 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить 59 234,30 грн.

Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №CVGORX22250033 від 22.12.2006 року в сумі 59 234,30 грн. та 1600 грн. судового збору на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та день розгляду справи. В адресованому суду клопотанні просив позов ПАТ КБ «ПриватБанк» розглянути без участі представника банку. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, необхідні докази є в матеріалах справи, клопотання та заяви з боку ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що в 2012 році вже було винесено рішення Вижницьким районним судом про стягнення з нього заборгованості по даному кредитному договору. Кредит він не погашував та жодних платежів в рахунок кредитної заборгованості не здійснював. Просив відмовити в задоволенні позову в зв»язку з пропуском банком строку звернення до суду, про що подав письмову заяву.

Суд, вислухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.12.2006 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CVGORX22250033, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 1854,6 гривень на строк з 22.12.2006 року по 21.12.2007 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 29,67 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 168,6 грн.

Відповідно до підписаної відповідачем заяви позичальника, він згоден, що ця заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), тарифами, складає між ним та банком кредитно-заставний договір.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по клієнту банку ОСОБА_1 встановлено, що останній належним чином свої зобов'язання по погашенню використаних кредитних коштів не виконував, у зв'язку з чим, станом на 15.03.2017 року має заборгованість 84 333,34 грн., яка складається з наступного: 1854, 60 грн. - заборгованість за кредитом; 21 948,79 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 356,04 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 60 173,91 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Вказана сума заборгованості позивачем зменшена на суму у розмірі 28 395,91 грн., яка була задоволена рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 25.04.2012 року, різниця становить 55 937,43 грн., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2796,87 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В бланку заяви позичальника зазначено, що ця заява, разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), тарифами, складає між ним та банком кредитно-заставний договір.

Також судом встановлено та вбачається з вищевказаного розрахунку заборгованості, що ОСОБА_1 за період з 22.12.2006 року по 15.03.2017 року жодного платежу на виконання умов кредитного договору № CVGORX22250033 від 22.12.2006 року не вносив.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність, це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена ст.257 ЦК України і становить три роки.

За змістом ч.2 ст.259 ЦК України, строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно п.5.4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі Умови), нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов»язань, передбаченої п.п.5.1, 5.2, 5.3 цих Умов, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов»язання повинне бути виконане позичальником, а згідно п.5.5. Умов, терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що початком строку позовної давності, у межах якого ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно було звернутися до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаним кредитним договором є дата закінчення терміну дії кредитного договору 21.12.2007 року, а кінцем строку, згідно Умов 21.12.2012 року.

Разом з тим, позивач звернувся до суду із позовною заявою тільки 29.03.2017 року, що свідчить про пропуск строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.4 вказаної статті сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Клопотання про поновлення строку від позивача не надходило, у той же час, відповідачем ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України суду було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

На підставі викладеного, в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором CVGORX22250033 від 22.12.2006 року необхідно відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності.

На підставі ст.ст.256, 257, 259, 261, 264, 267, 526, 527, 530, 611, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 60, 64, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. Ю. Кириляк