У х в а л а

іменем україни

08 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В.,

ІваненкоЮ.Г.,

ЛеванчукаА.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» про скасування рішення комісії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 05 лютого 2014 року відповідачем було проведено перевірку приладу обліку електричної енергії (лічильника), розташованого в квартирі позивача, було виявлено порушення вимог Правил користування електричною енергією для населення (далі - Правила) та зафіксовано у відповідному акті про порушення № 026835.

На підставі вказаного акта відповідачем було прийнято рішення щодо стягнення з позивачки збитків за недораховану електричну енергію за період 1096 днів (3 роки), сума яких складає 28 357,55 грн, що було оформлено протоколом від 06 лютого 2014 року № 1456.

У зв'язку з незгодою з розрахунками та розміром збитків позивач звернулася до Відділу Національної комісії, що здійснює Державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) із скаргою щодо роз'яснення правомірності дій відповідача в частині здійснення розрахунку розміру збитків недорахованої електричної енергії.

Відділом НКРЕКП було з'ясовано, що на засіданні комісії з розгляду акту про порушення було здійснено з порушенням вимог Методики, а саме, застосовано неналежні положення Методики.

На підставі вищевикладеного, позивач просила скасувати рішення комісії з розгляду акта про порушення Правил користування електричною енергією для населення від 05 лютого 2014 року № 026835, що оформлене протоколом від 06 лютого 2014 року № 1456.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, вказував на те, що сам факт самовільного підключення проводів до електромереж поза приладом обліку є порушенням Правил, п. 48 яких передбачає відповідальність споживача за розкрадання електроенергії при самовільному підключенні до електричних мереж та споживанні електроенергії поза приладом обліку, а п. 42 Правил зобов'язує споживача електричної енергії дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про користування електричною енергією, забезпечувати належний стан і безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, оплачувати спожиту електроенергію та здійснювати інші платежі, відповідно до умов договору та цих правил, узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки.

Судами встановлено, що 05 лютого 2014 року при проведенні технічної перевірки дотримання позивачем Правил було виявлено порушення, а саме самовільне підключення комутаційного автомату, який підключає напругу поза приладом обліку електроенергії з розриву вводу, прихованою електропроводкою. При включенні даного автомату електроенергія споживається, однак електролічильником не враховується, що підтверджується актом про порушення від 05 лютого 2014 року № 026835.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 грудня 2015 року, стягнуто вартість не донарахованої електроенергії.

Статтями 25, 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживач несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією. Правопорушеннями в електроенергетиці є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики, споживання енергії без приладів обліку.

Пунктами 48, 53 вищезазначених Правил, з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення Правил, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. У разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем Правил, у тому числі, фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Акт про порушення Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником. Розрахунок проведених нарахувань проводиться з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої Методики.

Відповідно до п. 53 Правил рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 04 травня 2006 року № 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією. У разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення). Якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди щодо користування електричною енергією, її оплати, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку.

Розмір відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення правил користування електричною енергією, обчислюється відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення (далі - Методика), затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1999 року № 1416.

Отже, встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 травня 2016 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2016 року ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх постановленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.В. Дем'яносов

Ю.Г.Іваненко

А.О. Леванчук