Справа № 618/357/17
Провадження № 2/618/148/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Рябоконь Є.А., з участю секретаря - Кучеренко О.І, позивача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна цивільну справу № 618/721/17, провадження № 2/618/241/17 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Манівео швидка фінансова допомога" про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, обґрунтовуючи свої вимоги наступним: в жовтні 2016 року вона отримала від відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» повідомлення про відступлення права вимоги за вих. № ДГ_МН_053, в якому зазначено, що 20.12.2016 всі права вимоги первісного кредитора до неї за кредитним договором № 158328854 від 07.10.2016 на підставі договору факторингу № 16-08 від 16.08.2016, укладеним між нею та первісним кредитором, передано товариству з обмеженою відповідальністю «Довіра та гарантія», розмір заборгованості 3142,00 грн. Починаючи з жовтня 2016 року, позивач отримувала від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» такі документи: вимогу про погашення кредитної заборгованості на підставі ст. ст. 530, 1082, 1084 ЦК України вих. 45 від 21.12.2016, в якій зазначено, що згідно умов договору факторингу № 16-08 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло прав кредитора до позивачки, оскільки за цим договором відбулося відступлення права вимоги за договором № 158328854 від 07.10.2016, що був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позивачем; згідно договору відступлення сума боргу за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» станом на 21.12.2016 складала 3142,00 грн; повідомлення про візит вих. ДГ_МН_0085 від 05.01.2017, в якому зазначено, що сума заборгованості позивача перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 05.01.2017 становить 3592,00 грн., у разі несплати заборгованості в повному розмірі до 28.01.2017 інспектори фінансово-економічної безпеки ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» планують візити; лист ДГ_МН_087 від 04.02.2017, в якому зазначено, що її борг в розмірі 4492,00 грн виник в результаті несплати коштів за кредитним договором № 158328854 від 07.10.2016, що був укладений з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», - це остання досудова вимога: оплатити 4492,00 грн до 24.02.2017; лист вих. ДГ_МН_070 від 06.03.2017, в якому зазначено, що «остання чесна можливість зберегти чесне ім»я і уникнути занесення до Реєстру позичальників - сплатити борг у розмірі 5092,00 грн до 28.03.2017. Між тим, вона не укладала кредитного договору № 158328854 від 07.10.2016 з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", не підписувала його, ніколи не здійснювала волевиявлення на укладення такого договору, на час його укладення номер її мобільного телефону НОМЕР_1, за допомогою якого через додаток «Приват 24» було оформлено кредит на її ім»я, було заблоковано невідомими особами, про що вона пізніше повідомила до поліції, тому вважає, що вказаний договір є недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 та ч. 3 ст. 203 ЦК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, викладених вище.

Представник відповідача - ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" в судове засідання не з»явився, надавши до суду заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, при цьому заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснивши наступне. 07.10.2016 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено договір № 158328854 на суму 1000,00 грн зі сплатою відсотків та комісії строком на 6 (шість) календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська картка НОМЕР_5 ПАТ «КБ ПриватБанк», власник рахунку ОСОБА_1). 13.10.2016 термін платежу за Договором закінчився, позичальник ОСОБА_1 не виконала свої зобов»язання по договору, а саме: не повернула кредит, не сплатила проценти. У відповідності до умов розділу 3 Правил, ОСОБА_1 акцептувала оферту, здійснивши дії спрямовані на укладення договору і настання юридичних прав та обов»язків, у тому числі: заповнюючи заявку на сайті ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", зазначила інформацію щодо своїх персональних даних, соціальної інформації, адреси проживання, працевлаштування, фінансової інформації, реквізитів своєї банківської картки (номер банківської картки, строк дії), які відомі тільки позичальнику, який самостійно встановлює для себе захист та збереження вищевказаної інформації від третіх осіб, а також з власної ініціативи та бажання надає її будь-яким особам. 07.10.2016 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти в сумі 1000,00 грн. на банківський рахунок (банківська картка НОМЕР_5 ПАТ «КБ ПриватБанк»), зазначений заявницею, що засвідчує факт передачі грошових коштів ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до позичальника і факт укладення між ними договору позики у формі електронного документу. Крім того, вказаний кредит був оформлений з ІР-адреси НОМЕР_6 за допомогою email: ІНФОРМАЦІЯ_3 та телефону № НОМЕР_1, заблокована сума на картці: 0,58. Після неодноразового нагадування про повернення боргу ОСОБА_1 категорично відмовилася його погашати на користь ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", право вимоги до неї за вказаним договором було передано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» згідно договору факторингу № 16-08 від 16 серпня 2016 року. В зв»язку з цим, на підставі ст. ст. 514, 610, 612 ч.1 ЦК України просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно заявки - анкети та договору № 158328854 від 07 жовтня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та особою від імені ОСОБА_1 (далі - Позичальник) було укладено в електронному варіанті договір № 158328854, згідно з яким фінансова установа надала Позичальнику кредит у розмірі 1000,00 грн на умовах строковості, зворотності, зі сплатою 0,68% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту, але не менше ніж 1,00 грн; 3% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня порушення Позичальником умов договору (невиконання або неналежного виконання його умов), але в будь-якому випадку не більше 100 днів. Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надавався строком на 6 (шість) днів.

Згідно заявки - анкети від 07.10.2016 особа від імені ОСОБА_1 замовила кредит в сумі 1000,00 грн строком на 6 днів. (а. с. 63 т. 1)

Згідно договору факторингу № 16-08 від 16 серпня 2016 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», первісний кредитор відступає право вимоги новому кредитору.

Згідно повідомлення ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за вих. № ДГ_МН_КБПВ_25_26_06_454 від 06.06.2017, сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 158328854 станом на 06.06.2017 становить 7792,00 грн. (а. с. 183 т. 1).

ОСОБА_1 від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» за № ДГ 1305/36 від 13.05.2017 була направлена вимога про погашення кредитної заборгованості на підставі ст. ст. 530, 1082, 1084 ЦК України.

Згідно листа ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» № ДГ_МН_25_26_ППР_53 від 11.05.2017, справу передано до відділу претензійно-позовної роботи.

Згідно дублікату квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01.03.2017, код квитанції 0790-3899-1420-0602, ОСОБА_1 сплатила ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» 300,00 грн., при цьому в призначенні платежу зазначено: «погашення заборгованості, якої я не брала». (а. с. 186 т. 1)

Згідно пояснень ОСОБА_1, вона зазначений вище кредит не замовляла і ним не користувалася. 07.10.2016 оператором МТС було заблоковано без її відома сім - карту з її фінансовим номером телефону НОМЕР_1. Хто отримав другий раз даний номер телефону і яким чином, вона не знає. Дана сім - карта з фінансовим номером телефону була заблокована в період з 07.10.2016 по 19.10.2016. Коли вона звернулася до оператора служби МТС, він не зміг відповісти, де і хто видав другу сім-карту з її номером НОМЕР_1. За цей час невідомою особою під її даними за допомогою вказаного мобільного телефону через «Приват 24» був доступ до її карток та р/рахунку і було вчинено шахрайські дії з грошовими коштами на її рахунках, а саме зараховані кредитні кошти від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і одразу ж перераховані на інші рахунки та витрачені на поповнення мобільних телефонів. Часткове відшкодування заборгованості (300,00 грн.) пояснює тим, що злякалася погроз, які містилися в телефонних дзвінках, смс - повідомленнях, а потім у письмових вимогах ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про сплату заборгованості (а. с. 183 - 185 т. 1).

Крім того, з приводу заблокування невідомою особою її мобільного номеру телефону та зарахування 1000 грн. на її платіжну картку 1000 грн., тобто оформлення кредиту без її відома, ОСОБА_1 звернулася до Дворічанського ВП Куп»янського ВП ГУНП в Харківській області з заявою про здійснення відносно неї шахрайства, на що від останнього отримала повідомлення за № 3452 від 26.10.16 про прийняття і реєстрацію її заяви. Заяву зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний № 0003095. Розпочато досудове розслідування за ст. 190 ч. 1 КК України (шахрайство) (а. с. 126 т. 1).

Вказані обставини підтверджуються відповідними матеріалами кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні, з яких, крім того, вбачається, що ОСОБА_1 з самого початку заперечувала факт укладення кредитного договору від 07.10.2016 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», постійно давала послідовні пояснення і покази про те, що вказані грошові кошти в сумі 1000 грн. не замовляла і ними не розпоряджалася.

Згідно відповіді начальника Департаменту безпеки ПрАТ «ВФ Україна» № GD -17-9773 від 20.07.2017, по номеру мобільного телефону НОМЕР_1 здійснювалися наступні операції: заміна сім-карти 07.10.2016 в 11:52:21 заявку створила працівник магазину дилера ОСОБА_2, а 07.10.2016 в 11:57 заміну виконала працівник магазину дилера ОСОБА_3 у АДРЕСА_1. Заміна сім-карти 19.10.2016 в 12:41:40 заявку створила працівник магазину дилера ОСОБА_4, а виконала заміну 19.10.2016 в 12:42:26 ОСОБА_4 у АДРЕСА_2. 10.10.2016 в 14:41:34 - блокування здійснила ОСОБА_5. 19.10.2016 в 12:41:34 - блокування видалила ОСОБА_4 (а. с. 145 т. 1).

Тобто, в період з 11:52:21 год. 07.10.2016 р. по 14:41:34 год. 10.10.2016 р. номер мобільного телефону НОМЕР_1, належний позивачу, було заблоковано за заявою невідомої особи в м. Жовті Води Дніпропетровської області і видано нову сім - карту з таким же номером. 10.10.2016 р. в магазині «Алло» м. Куп»янська після того, як зрозуміла, що сталося, вказаний номер телефону повторно заблокувала ОСОБА_6, а 19.10.2016 - видалила блокування і отримала нову сім- карту з цим же номером.

Згідно письмової пояснювальної записки та показань ОСОБА_1 в судовому засіданні, саме в цей час, тобто 07.10.2016 вона знаходилася вдома за адресою: АДРЕСА_3 до 07-50 год. Після чого виїхала на власному автомобілі ВАЗ - 2199, державний реєстраційний номер НОМЕР_7, до м. Куп»янська, взявши на прохання ОСОБА_7 передачу (сумку) для її доньки, яка проживає в АДРЕСА_4. При цьому по дорозі вона підвезла сусідку ОСОБА_8 до контори «Агроліга». Потім заїхала в офіс ФОП ОСОБА_9, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, для вирішення виробничих питань. Далі вирушила до м. Куп»янськ, там вона заїхала до ОСОБА_10, якій віддала вищевказану сумку. Потім поїхала на склад будматеріалів, який знаходиться в АДРЕСА_6, де придбала товар, за який розрахувалася карткою Приватбанк № НОМЕР_8. Потім поїхала на оптову базу «Амбар», який знаходиться в м. Куп»янськ, вул. Дзержинського, буд. 61, де придбала товар, за який розрахувалася також карткою Приватбанк № НОМЕР_8 та поїхала додому за місцем свого проживання. Тобто, 07.10.2016 вона за межі м. Куп»янськ не виїжджала, її маршрут пролягав с. Кам»янка - м. Куп»янськ через смт. Дворічна (а. с. 209-210). 10.10.2017 в м. Куп»янську вона здійснила блокування номеру мобільного телефону НОМЕР_1 і лише 19.10.2016 його розблокувала і отримала нову сім - карту з таким же номером.

Дані обставини підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які були допитані в судовому засіданні, випискою ПАТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів магазину «Стройматеріали» м. Куп»янськ, вул. Дзержинського, 51 та видатковою накладною № 1526819 від 07.10.2016 оптової бази «Амбар».

Згідно інформації ПАТ КБ «ПриватБанк», власником карткового рахунку НОМЕР_8 є ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт НОМЕР_9, виданий Дворічанським РВ УМВСУ Харківської області, 20.08.1999 р., яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3. (а. с. 168 т. 1).

Згідно інформації товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" № 1602 від 02 жовтня 2017 року, 07.10.2016 о 20-04 год від імені ОСОБА_1 заявка-анкета оформлювалася з ІР-адреси: НОМЕР_6 за допомогою email: ІНФОРМАЦІЯ_3 та номеру телефону № НОМЕР_1, заблокована сума на банківській картці: 0,58. Таким чином, без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, тому вважають, що твердження позивача, що вона не знала про наявність укладеного договору є безпідставним. (а. с. 197 т. 1)

Згідно виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» № NG2L-F1F7-55PJ-RFA3 від 25.10.2016, кошти в сумі 995,00 грн + 5 грн комісії 07.10.2016 о 20-05 год були зараховані на банківську карту № НОМЕР_8, яка належить ОСОБА_1 Крім цього з даної картки були здійснені перекази в 12-51 год. в сумі 290,00 грн+5 грн комісія, в 12-56 год. в сумі 883,75 грн+8,75 грн комісія, в 13-01 год. в сумі 345,00 грн+5,00 грн комісія, в 13-26 год. в сумі 991,82 грн+9,82 грн, в 13-33 год. в сумі 994,85 грн+9,85 грн комісія, в 15-45 год. оплачено Телеком послуги: WIDEUP.NET KYIVSTAR, KYIV. (а. с. 220-222), тобто було здійснено поповнення мобільних телефонів.

Згідно листа ПАТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-20171025/4121 від 26.10.2017, 07.10.2016 року дійсно були здійснені перекази з карти НОМЕР_8 в 13:33:18 год. в сумі 994,85 грн, в 13:25:58 год. в сумі 991,82 грн, в 13:01:50 год. в сумі 345,00 грн, в 12:56:37 год. в сумі 883,75 грн, в 12:51:40 год. в сумі 290,00 грн. В усіх випадках карта отримувача: НОМЕР_10, банк емітент: «Raiffeisen Bank Aval PJSC». Платежі здійснені через мобільний додаток Приват24 по логіну НОМЕР_1. Незадовго до виконання операцій, є запис про зміну пароля входу в акаунт Приват24: НОМЕР_11 07.10.2016 12:17 USER [10924894], IP [НОМЕР_12], PASSWORD CHANGED (т. 2 а. с. 7-8).

Згідно інформації ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № 81-15-9/8533-БТ від 21.11.2017, картка № НОМЕР_10 емітована до рахунку, що належить ОСОБА_12, РНОКПП НОМЕР_4, який в банку зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7, тобто ОСОБА_1 не належить (т. 2 а. с. 25).

Згідно інформації ПрАТ «Київстар» № 24857/3 від 05.12.2017, ІР-адреса: НОМЕР_6 є GPRS-NAT ІР-адресою та використовуються для трансляції (перетворення) внутрішніх мереж ІР-адрес «Київстар» з метою з»єднання з мережею Інтернет (Network Address Translation (NAT) - технологія трансляції мережевих адрес). У певний період часу у випадковому порядку деяка кількість (до 256) внутрішніх IP-адрес оператора може транслюватися в одну зовнішню (публічну) NAT ІР-адресу. Для встановлення абонента, який у чітко визначений період часу (із зазначенням години, хвилини, секунди) користувався NAT ІР-адресою, необхідно зазначити додатково номер вихідного порту обладнання. Крім того, GPRS ІР-адреси використовуються для мобільного інтернету, що не передбачає постійного чітко зафіксованого місцезнаходження ІР-адреси.

Тобто цією ІР-адресою: НОМЕР_6 могли користуватися одночасно до 256 користувачів, що не дає можливості однозначно стверджувати, що саме ОСОБА_1 було заповнено заявку - анкету про надання кредиту в сумі 1000 грн.

Крім того, поштовий сервіс mail.ru, в якому була зареєстрована електронна пошта від імені ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3, належить і зареєстрований в Російській Федерації і могла бути створена будь - якою особою.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, досліджених в судовому засіданні, в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0003095 від 26.10.2016 за заявою ОСОБА_1 від 25.10.2016 зареєстроване кримінальне провадження за ст. 190 ч. 1 КК України (шахрайство), яке в даний час перебуває у провадженні слідчого Дворічанського відділення поліції Куп»янського ВП ГУНП України в Харківській області. Особа, яка вчинила вказаний злочин, до цього часу не встановлена.

Зважаючи на предмет договору позики, відповідачем був наданий споживчий кредит за поданою особою заявкою - анкетою та підписаним цифровим підписом договором. Тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми Цивільного кодексу України та Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з положеннями пунктів 22, 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто 07.10.2016, споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов»язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов»язків найманого працівника. Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Згідно з ч. ч. 1, 4, 6 ст. 11 цього ж Закону, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов»язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов»язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій форма, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов»язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні, вказані положення Закону відповідачем не були дотримані, що призвело до порушень прав позивача по даній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

За приписами ст. ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а відповідно до ч. 2 цієї ж статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В статті 203 ЦК України, передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. В ч. 3 цієї статті зазначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Однак, в судовому засіданні було встановлено, що позивач не приймала умов договору № 158328854 від 07.10.2016, не підписувала його ні в якому вигляді, в тому числі і відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронним цифровим підписом, не складала 07.10.2016 заявку - анкету на отримання позики, не була ознайомлена з умовами договору, взагалі не знала про існування такого договору, доки не отримала від відповідача вимогу про погашення кредиту. Ці обставини свідчать про відсутність волевиявлення позивача на укладення такого договору.

Що стосується заперечень представника відповідача, викладених в письмових поясненнях та клопотаннях, суд вважає їх такими, що не відповідають обставинам справи, встановленим під час судового розгляду.

Дійсно, договір № 158328854 від 07.10.2016 відповідає приписам Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг". Дійсно, враховуючи положення розділу 3 Правил надання грошових коштів у кредит товариства з обмеженою відповідальністю „Манівео швидка фінансова допомога», без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Однак, відповідачем не доведено і судовому засіданні не встановлено факту створення 07.10.2016 заявки - анкети про надання кредиту в сумі 1000 грн. саме ОСОБА_1, як доказу для підтвердження безпідставності її позовних вимог. Суд не вважає належними і достовірними доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування та на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, надані відповідачем заявку - анкету про надання кредиту в сумі 1000 грн. та договір № 158328854 від 07.10.2016 про надання кредиту в сумі 1000 грн., укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ніби то ОСОБА_1, так як вони містять розбіжності між дійсною інформацією та інформацією, зазначеною в цих документах. Так, не відповідає дійсності адреса електронної пошти ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3, відомості про освіту, працевлаштування, дохід. Інші персональні дані позивачки вказані правильно, але ними, як пояснила остання, володів ПАТ КБ «Приватбанкт», платіжними картками якого вона користується і на одну з яких 07.10.2016 було здійснено зарахування 1000 грн. від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Також вказана інформація про неї містилася на той час в соціальній мережі «Одноклассники». Крім того, як зазначено в письмовому поясненні відповідача, що міститься на аркуші справи № 62, 07.10.2016 р. вказаний кредит був оформлений з ІР-адреси: НОМЕР_6 за допомогою email: ІНФОРМАЦІЯ_3 та номеру телефону № НОМЕР_1, заблокована сума на банківській картці: 0,58. Однак, вказані обставини спростовуються обставинами, достовірно встановленими в судовому засіданні, а саме: вказаною ІР-адресою: НОМЕР_6 в цей час могли користуватися до 256 осіб, email: ІНФОРМАЦІЯ_3 - не належить ОСОБА_1, а номер мобільного телефону НОМЕР_1 в цей день було заблоковано в м. Жовті Води і виконано заміну сім-карти (а. с. 145 т. 1), тобто видано її дублікат іншій особі. ОСОБА_1, як було доведено в судовому засіданні, в цей день перебувала у себе вдома в с. Кам»янка Дворічанського району, потім в смт. Дворічна і на оптових базах в м. Куп»янську Харківської області. Крім того, як вбачається з листа ПАТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-20171025/4121 від 26.10.2017, 07.10.2016 року незадовго до виконання операцій, є запис про зміну пароля входу в акаунт Приват 24: НОМЕР_11 07.10.2016 12:17 USER [10924894], IP [НОМЕР_12], PASSWORD CHANGED. В зв»язку з цим, норми права, на які посилався представник відповідача у своїх поясненнях як на підставу відмови в задоволенні позову, не підлягають застосуванню.

Зазначені вище обставини свідчать про неможливість укладення вищевказаного кредитного договору позивачкою і відсутність дійсного волевиявлення останньої на його укладення. У правочині зовнішнє волевиявлення особи має відповідати її внутрішній волі. Вона має бути спрямована на досягнення відповідного юридичного наслідку. Тому заперечення відповідача не ґрунтуються на доказах та встановлених обставинах справи.

Щодо сплати ОСОБА_1 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» 300,00 грн., суд приймає пояснення позивача про те, що вона зробила це вимушено, під впливом численних погроз Товариства, оскільки 01.03.2017 в призначенні вказаного платежу вона зазначила, що погашає заборгованість, якої не брала (а.с. 186 т. 1).

Крім того, виходячи з системного аналізу правових норм ЦК України в частині, що регулює положення про зобов»язання і договірні правовідносини, та Закону України «Про захист прав споживачів», з положень останнього вбачається прихована презумпція правоти споживача, коли всі сумніви свідчать на його користь, а кредитодавець повинен довести правомірність своїх дій.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є верховенство права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час судового розгляду даної справи позивачем неодноразово заявлялися клопотання про витребування доказів, що стосуються предмета спору, які були задоволені відповідними ухвалами суду, в результаті чого були здобуті належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження доводів позивача про неможливість створення нею заявки - анкети про надання кредиту в сумі 1000 грн.

Проте, всупереч вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відповідачем не надано і в матеріалах справи не міститься. Доводи позивача, викладені під час судового розгляду справи, відповідачем і матеріалами справи не спростовуються.

Так, спірний договір № 158328854 від 07.10.2016 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ніби - то ОСОБА_1 про надання кредиту в сумі 1000 грн. був укладений, а заявка - анкета про надання кредиту у вказаному розмірі на платіжну картку ПАТ КБ «Приватбанк» була створена невстановленою особою від імені ОСОБА_1 з використання її персональних даних, через «Приват 24» за допомогою її номеру мобільного телефону НОМЕР_1, який в цей день було заблоковано в м. Жовті Води Дніпропетровської області і виконано заміну сім-карти, з ІР-адреси: НОМЕР_6 за допомогою email: ІНФОРМАЦІЯ_3, який належить і зареєстрований в Російській Федерації, який могла створити будь - яка особа і яким одночасно могли користуватися до 256 осіб. При цьому незадовго до виконання операційневідомою особою було здійснено заміну пароля входу в акаунт «Приват 24». За даним фактом Дворічанським ВП було відкрите кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а позивачем подано позов про визнання вказаного кредитного договору недійсним.

Вказані обставини свідчать про відсутність вільного волевиявлення ОСОБА_1 як ніби - то учасника вказаного правочину і невідповідність його внутрішній волі, що є підставою, передбаченою ч. 1 ст. 215 та ч. 3 ст. 203 ЦК України, для визнання його недійсним.

За таких обставин справи, всебічно та повно з»ясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, керуючись принципом верховенства права, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 8, 129 Конституції України, ст. ст. 203, 215 ЦК України, ст. ст. 1, 11, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, п. 15.5) розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір № 158328854, укладений 07.10.2016 між ОСОБА_1, зареєстрованою і проживаючою в АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_13, виданий 20.08.1999, та товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», місцезнаходження юридичної адреси: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15 - Б, 1 поверх, ідентифікаційний код юридичної особи 38569246.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 29 грудня 2017 року.

Суддя Є. А. Рябоконь