Номер провадження 2/229/638/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(з а о ч н е)

19 квітня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.

при секретарі Польської Д.А.

за участю представника позивача Мельніченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою органу опіки та піклування Дружківської міської ради Донецької області до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Орган опіки та піклування Дружківської міської ради звернувся до суду із вищевказаним позовом, яким просив позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В обґрунтуванні своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачка по справі є матір'ю дітей, веде аморальний спосіб життя, схильна до вживання алкогольних напоїв, ніде не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, допомогу сім'ям з дітьми не отримує. Діти перебувають у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей, однак мати не цікавиться їх здоров'ям, не відвідує їх. Постійні спроби робітників органу опіку та піклування зв'язатись з ОСОБА_2, з метою повідомити про стан дітей не дали результатів.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд про її задоволення.

Відповідачка по справі була неодноразово повідомлена судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, заперечень на позовну заяву не надала.

Судом було роз'яснено представнику позивача право на заочний розгляд справи і правові наслідки заочного розгляду. Представниця позивача надала клопотання провести заочний розгляд справи, суд клопотання задовольнив на підставі п. 4 ст. 169 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справ та надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла дванадцяти років.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Відповідач ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н. (свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 16 січня 2003 р. видане відділом реєстрації актів громадянського стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області), та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н. (свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 28 липня 2009 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області) (а.с. 4)

Батько ОСОБА_4, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_3, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області від 13 липня 2015 року) (а.с.7).

Відомості про батька ОСОБА_3, записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с. 6).

Згідно з роз'ясненнями Верховного Суду України у п. 16 Пленуму № 3 від 30 березня 2007 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 18 грудня 2008 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З врахуванням вищезазначеного, під час розгляду справ про позбавлення батьківських прав, позивач має довести, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а відповідач повинен довести, що він належним чином виконує батьківські обов'язки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що відповідачка на протязі тривалого часу, а саме з 2015 року, повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей, фізичним та моральним розвитком не займається, не цікавиться ними, не проявляє турботу, матеріально не підтримує. Не дивлячись на те, що діти перебувають у центрі соціально -психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей в м. Слов'янську Донецької області, жодного разу їх не відвідала, не цікавилась про їх фізичний та духовний стан. З 28.08.2015 року діти перебувають на обліку як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с. 10).

Судом встановлено і документально підтверджено, що діти тривалий час знаходяться і постійно перебувають у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янськ Донецької області ( а.с. 36, 37).

В судовому засіданні було допитано свідків по справі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які вказали, що тривалий час ОСОБА_2 не займається своїми дітьми, зловживає спиртними напоями, не виховує дітей, не надає їм підтримки, тривалий час відсутня за місцем проживання, долею дітей не цікавиться, жодного разу не відвідала їх у центрі соціально-психологічної реабілітації дітей.

При прийнятті рішення суд також враховує висновок органу опіки та піклування Дружківської міської ради, тобто органу, який безпосередньо займається проблемами виховання дітей, згідно з яким цей орган вважає доцільним та необхідним позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н., в інтересах самих дітей.

За своєю правовою природою позбавлення батьківських прав є: по - перше, засобом захисту прав та інтересів дитини; а по - друге, певною юридичною відповідальністю за протиправну та винну поведінку одного чи обох батьків дитини по відношенні до неї.

За встановлених судовим розглядом обставин слід дійти висновку, що відповідачка виключно з власної вини вчиняла дії, які привели до невиконання нею своїх батьківських обов'язків, і позбавлення її батьківських прав матиме для дітей виключно позитивні наслідки у вигляді виховання їх у центрі, який забезпечує усі необхідні умови для їх фізичного, духовного і творчого розвитку.

У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із ст. 12 ЗУ „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. На обсяг батьківських прав та обов'язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини і виконувати батьківські обов'язки належним чином потрібно не тільки відносно дитини, яка проживає разом з батьком, а й в такому ж обсязі й відносно дитини, яка проживає окремо.

Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що вказані дії відповідачки, яка не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тривалий час не спілкується з ними, не займається та не цікавиться їх розвитком, здоров'ям та оздоровленням, і таке інше, що дозволило б говорити про піклування в розвитку дитини, хоча і мала таку можливість, свідчать про те, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Згідно з п.2, п. 3 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав на звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно п.3 зазначеної статті, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 19. т. 5 «Про судовий збір» органу опіки та піклування надано пільги щодо сплати судового збору. Відтак, судовий збір стягується з відповідачки в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 10,11, 15, 30, 60, 77, 88, 112, 213, 218, 256 - 259, 294, 295 ЦПК України, ч. 7 ст. 7 СК України, ст. ст. 71, 150 ,152, 155 п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст. 8,11, 14 «Закону України « Про охорону дитинства», Постанови Пленуму Верховного Суду України п.п. 15, 16, 17 від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення про позбавлення та поновлення батьківських прав суд»,-

В И Р І Ш И В :

позовні вимоги органу опіки і піклування Дружківської міської ради в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, малолітнього ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/6 частини заробітку на кожну дитину, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Передати неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, та малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, органу опіки та піклування Дружківської міської ради для вирішення питання щодо їх подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки м. Дружківка Донецької області, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, судовий збір в дохід держави у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Є. В. Петров