Ухвала

іменем україни

06 грудня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_4, третя особа - Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, про зміну умов договору оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Дніпропетровська місцева прокуратура № 1 в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 18 листопада 2004 року між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_4 був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0918 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером НОМЕР_1.

Підставою надання земельної ділянки в оренду є рішення Дніпропетровської міської ради від 22 вересня 2004 року № 179/20. Договір укладено на 15 років. Відповідно до договору річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у грошової формі у розмірі 1 % від нормативної грошової оцінки та дорівнює розміру земельного податку.

Із 01 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, ст. 288 якого встановлений інший, ніж визначено у договорі, розмір орендної плати за землю. Так, річна сума платежу не може бути меншою 3 % нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 % нормативної грошової оцінки. Відповідно до п. 2.3 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладення договору становила 215 008 грн 49 коп.

Оскільки на даний час розмір нормативної оцінки земельної ділянки, від якого залежить розмір земельного податку змінився та становить 739 978 грн 94 коп., позивач вважав доцільним поряд з внесенням змін до договору щодо розміру орендної плати внести також зміни щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

З урахуванням вищевказаної нормативної грошової оцінки земельної ділянки, згідно з розрахунком, наданим Департаментом корпоративних прав та правового забезпечення Дніпропетровської міської ради, розмір орендної плати має становити 22 199 грн 37 коп.

21 травня 2014 року було підготовлено лист від 21 травня 2014 року № 7/22-1604 про необхідність приведення договорів оренди землі у відповідність з вимогами Податкового кодексу України та рішенням Дніпропетровської міської ради від 02 лютого 2011 року № 216/8. Зазначений лист було опубліковано в офіційному виданні Дніпропетровської міської ради - газеті «Наше місто» від 29 травня 2015 року № 26.

Неотримання відповіді від орендаря земельної ділянки з урахуванням часу поштового обігу свідчить про те, що сторони договору не досягли згоди щодо зміни умов договору оренди.

Посилаючись на викладене, позивач просив внести зміни до п. п. 2.3, 4.1 договору оренди земельної ділянки від 18 листопада 2004 року, укладеного між Дніпропетровською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, виклавши їх в новій редакції.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року, позов задоволено.

Внесено зміни до п. п. 2.3, 4.1 договору оренди земельної ділянки від 18 листопада 2004 року, зареєстрованого в реєстрі 18 листопада 2004 року за № 5306, укладеного між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_4, викладено їх у такій редакції: п. 2.3 «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 18.02.2015 року становить 739978,94 грн.»; п. 4.1 «Розмір орендної плати за користування земельною ділянкою становить 22199,37 грн., не є сталою та може змінюватися у разі зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки та обчислюється відповідно до Податкового кодексу України у розмірі, що встановлюється цим кодексом».

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, провадження в справі закрити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, задовольняючи позов, зазначав, що зміна на законодавчому рівні мінімального розміру орендної плати є підставою для перегляду розміру річної орендної плати, встановленого договором оренди, оскільки нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року в справі за № 6-325цс16, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При цьому суд правильно застосував норми матеріального права: ст. ст. 288, 289Податкового кодексу України, на підставі належним чином оцінених доказів,наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

О.В.Попович