Провадження № 2/761/2950/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Триндюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненою,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати припиненим договір поруки б/н від 20 березня 2008 року, та договір поруки №122 від 18 серпня 2010 року укладений між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Надра» укладено Договір поруки на забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2. У травні 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Позивач вважає, що банком пропущено шестимісячний строк на право пред'явлення вимоги до поручителя, оскільки, позичальником було порушено умови повернення кредиту 25.06.2013 року, а банком пропущено шестимісячний строк для звернення до суду, на підставі чого звернувся до суду із відповідним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, на адресу суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив.

20 березня 2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №03/МК/99/2008-840, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 220000,00 доларів США з виплатою процентної ставки 14,7 % на рік, строком до 20.03.2023 року.

У забезпечення якості виконання зобов'язань позичальником ОСОБА_2 за кредитним договором №03/МК/99/2008-840, 20 березня 2008 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №б/н.

Пунктом 5.3. Договору поруки встановлено, що дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору.

18 серпня 2010 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору. В свою черг, між позивачем та банком укладено договір поруки №122 від 18.08.2010 року, згідно якого позивач поручилась за належне виконання позичальником додаткової №1.

26 квітня 2011 року,у зв'язку з укладанням між банком та позичальником додаткової угоди №2 до кредитного договору, між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до договору поруки від 20.03.2008 року.

Відповідно до п. 2.4. додаткової угоди №2, порядок погашення суми основної заборгованості відбувається шляхом внесення необхідного платежу щомісячно до 25 числа поточного місяця. Необхідні платежі встановлені графіком погашення кредиту.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, ОСОБА_2 сплачувала платежі по кредиту, у відповідності до кредитного договору по 25.06.2013 р.

Відповідно до п.3.2.3.1 додаткової угоди №2 - кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати кредиту щонайменше на один календарний місяць.

Відтак, у відповідача виникло право на дострокове повернення кредиту 25.07.2013 року.

31 жовтня 2013 р. ПАТ «КБ «Надра» надіслав до ОСОБА_2 досудову вимогу про виконання зобов'язання позичальника.

У травні 2014 року ПАТ «КБ «Надра» звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Відомостей, щодо надіслання банком поручителю вимоги щодо виконання зобов'язання позичальника, відповідно до п.2.1, п.2.2, п.2.3, п.2.4 договору поруки, відповідачем не надано.

Оскільки, остання проплата за кредитним договором №03/МК/99/2008-840 від 20.03.2008 року з додатковими угодами була здійснена 25.06.2013 р., а з позовом позивач звернувся до суду у травні 2014 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Так, відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

З огляду на викладене, у Банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушених зобов'язань боржником щодо сплати заборгованості за кредитним договором, починаючи з 25.07.2013 року, протягом наступних шести місяців.

Однак, повідомлення про дострокове погашення заборгованості ОСОБА_2 банком не направлялись, а з позовом про стягнення заборгованості банк звернувся лише 10.12.2013 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Також згідно із Правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 6-53цс14, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку, який є преклюзивним, жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, як умови чинності поруки, слід розуміти, як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами, або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашения кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання, у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Враховуючи викладене, оскільки, остання проплата за кредитним договором №03/МК/99/2008-840 від 20.03.2008 року з додатковими угодами була здійснена 25.06.2013 р., а з позовом позивач звернувся до суду у травні 2014 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, відповідно зобов'язання за договором поруки від 25.01.2014 року припинилося.

Таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 553, 559, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 213- 215, 224 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненою - задовольнити у повному обсязі.

Визнати припиненим договір поруки б/н від 20 березня 2008 року, та договір поруки №122 від 18 серпня 2010 року укладений між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: