Номер провадження 2/754/4045/17 Справа №754/5035/17
22 червня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого - судді - Панченко О.М.
при секретарі - Полярній М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення перешкод шляхом зняття з реєстрації,
14 квітня 2017 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення перешкод шляхом зняття з реєстрації. У вказаному позові позивач просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1. Вказані позовні вимоги позивач мотивувала тим, що у відповідності до свідоцтва про право власності на житло, видане Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної Ради 23.03.1999 року є власником 1/5 частин квартири АДРЕСА_1. Іншими співвласниками квартири є мати позивача - ОСОБА_3, її син - ОСОБА_4 та її брат - ОСОБА_5 Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім чоловіком, з яким вони одружились 16.09.1995 року та розірвали шлюб 13.07.2004 року. На цей час в квартирі зареєстровані позивач, відповідач, мати позивача, її син ОСОБА_4 та її брат ОСОБА_5 Відповідач не проживає в квартирі починаючи з 2004 року по теперішній час, що підтверджується відповідними актами. У рахунок погашення боргу відповідача позивачу було передано належне відповідачу майно, а саме 1/5 частина квартири АДРЕСА_1, яке належало відповідачеві на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної Ради 23.03.1999 року, та яке було передане позивачу у відповідності до Постанови старшого державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дегтярьової Ю.С. від 01.03.2017 року, Акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 01.03.2017 року, складеному між старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Дегтярьовою Ю.С., Свідоцтва державного нотаріуса П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Мазур О.Ю. від 15.03.2017 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2017 року. Отже, таким чином, 15.03.2017 року позивач набула права власності на належне відповідачу майно, а саме: 1/5 частину квартири АДРЕСА_1, таким чином позивач є власником всього 2/5 частин в квартирі АДРЕСА_1. Однак, відповідач на даний час залишається зареєстрований в квартирі. В свою чергу реєстрація відповідача в квартирі створює позивачу та іншим співвласникам перешкоди, так як нарахування комунальних послуг, а саме оплати за газ, здійснюється у відповідності до зареєстрованих осіб у квартирі. З урахуванням постійно зростаючих тарифів на житлово-комунальні послуги це впливає навитрати і на бюджет родини.З метою позасудового вирішення цього питання позивач звернулась до Відділу з питань реєстрації місця проживання Деснянської РДА із відповідною заявою про зняття відповідача з реєстрації в квартирі, але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що на момент вказаного звернення відповідач не втратив права користування квартирою. Таким чином, позасудове вирішення цього питання є неможливим.
В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала з підстав викладених в ньому та просила суд його задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Представник третьої особи: Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явивився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. На адресу суду надіслав заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у його відсутності та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України (а.с.33).
Треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання, що було призначене на 22.06.2017 року на 11 год. 45 хв. не з'явилися, надали суду заяву з проханням справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, протии винесення заочного рішення не заперечували (а.с. 35).
У судове засідання відповідач повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи до суду не надав, на адресу суду повернувся поштовий конверт, який надсилався відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, зазначену у відомостях Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві (а.с.24), з відповідною відміткою пошти про невручення (а.с.32).
Відповідно до ст.ст. 74-75 ЦПК України відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку.
У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.
Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, відповідно до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення.
Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи убачається, що позивач по справі ОСОБА_1 є власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної Ради 23.03.1999 року (а.с.5).
Крім того, іншими співвласниками квартири є мати позивача - ОСОБА_3, її син - ОСОБА_4 та її брат - ОСОБА_5
Відповідно до копії свідоцтва про одруження від 16.09.1995 року виданого Розсохівською сільською Радою Народицького району Житомирсьої області та копії свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 13.07.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві відповідач ОСОБА_2 є колишнім чоловіком позивача ОСОБА_1 (а.с.6,7).
Згідно довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу Деснянського району м. Києва» за №02/03/09-757 від 29.03.2017 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_3, (мати позивача), ОСОБА_4 (син позивача), ОСОБА_5 (брат позивача), та ОСОБА_2 (відповідач) (а.с.8).
З 2004 року відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, що підтверджується відповідними актами складеними комісією у складі працівників ЖЕД-314, ЖЕД-316 за участю мешканців будинку від 22.11.2006 року, від 06.04.2015 року, від 08.06.2016 року та від 29.03.2017 року (а.с.9-13).
Відповідно до копії постанови старшого державного виконавця Деснянського ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Дегтярьової Ю.С. від 01.03.2017 року про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу стягувачу ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом №754/5259/16-ц від 19.07.2016 року, що видав Деснянський районний суд м. Києва передано майно, а саме: 1/5 частина трикімнатної квартири АДРЕСА_1, що належала боржнику ОСОБА_2 (а.с.15,16).
Вказане також підтверджується актом старшого державного виконавця Деснянського ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Дегтярьової Ю.С. від 01.03.2017 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу (а.с.17, 17-зворот).
Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 82480025 від 15.03.2017 року) право власності на 1/5 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної Ради 23.03.1999 року зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів виданого 15.03.2017 року державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Мазур О.Ю. (а.с.18, 19).
Отже, 15.03.2017 року позивач набула права власності на належне відповідачу майно,а саме: 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 та є власником 2/5 частин в квартирі АДРЕСА_1.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
А у відповідності до частини 1 ст. 319 ЦПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 встановив, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України).
Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012 року визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно з ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, з огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи що факт реєстрації відповідача порушує права позивача як власника квартири, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 47 Конституції України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 16, 316, 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 57-61, 169, 208-210, 212-215, 218, 224, 294 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення перешкод шляхом зняття з реєстрації - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: