Справа № 567/1228/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Венгерчук А.О.

секретар - Стаднікова А.Г.

з участю

представника позивача адвоката ОСОБА_1

представника відповідача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини

встановив

В Острозький районний суд Рівненської області звернулась ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 19.11.1977 року між нею та відповідачем по справі Острозьким райвідділом ЗАГС Рівненської області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 99.18.08.2016 року шлюб між ними було розірвано. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає. Посилається на те, що за час шлюбу з 02.12.1998 року вона стала інвалідом третьої групи довічно, і така інвалідність встановлена безтерміново, а з 09.09.2014 року є інвалідом першої групи в наслідок загального захворювання, безстроково. Зазначає, що має декілька хронічних хвороб в звязку з чим їй було встановлено другу групу інвалідності безстроково.

Посилається на те, що пенсію отримує в сумі 1320 грн., інших джерел доходів не має, тому її матеріальне становище є вкрай нужденним та потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги їй не надає, хоча на нього покладено законом обовязок по її утриманні, у звязку з непрацездатністю. Зазначає, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Відповідач отримує пенсію за віком, а тому має можливість та зобовязаний надавати їй матеріальну допомогу.

Просить позовні вимоги задовольнити стягнути із ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від його доходу щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цього позову, довічно.

Відповідач в судове засідання не зявився. Подав до суду заперечення на позов в якому вказав, що позов не визнає, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Зазначив, що з 2009 року між ними фактично припинені шлюбні відносини та з цього часу вони спільно з позивачкою, як сімя не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивачка проживає разом з їхнім повнолітнім сином ОСОБА_6 в одній половині будинку, якій присвоєна окрема поштова адреса, а він проживає в іншій половині будинку. Рішенням Острозького районного суду Рівненської області, яке набрало законної сили 09.11.2016 року шлюб між ними розірвано.

Зазначає, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу, непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Вважає, що право на утримання має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Посилаючись на ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» зазначає, що позивачка отримує пенсію в розмірі 1320 гривень, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги. Крім того, просить врахувати те, що він є непрацездатним, оскільки з 2015 року перебуває на пенсії за віком та отримує пенсію в розмірі 1002 грн. 46 коп., тобто має щомісячний дохід який є меншим, ніж дохід позивачки. Окрім того, має проблеми зі здоров'ям, у звязку з чим перебуває на обліку в сімейних лікарів. Таким чином, він не має можливості надавати матеріальну допомогу для відповідачки, стягнення з нього аліментів на користь позивачки поставить його у скрутне матеріальне становище. Просить врахувати ту обставину, що з позивачкою проживає їхній повнолітній син, який є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, а тому може та повинен забезпечувати свою непрацездатну матір.

Просить у позові ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її утримання відмовити у повному обсязі у звязку за необґрунтованістю позовних вимог.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовільнити. При цьому пояснив, що з 19.11.1977 року його довірителька перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням суду від 18.08.2016 року шлюб між ними розірваний. Зазначив, що його довірителька за час шлюбу з 02.12.1998 року стала інвалідом третьої групи довічно, а з 09.09.2014 року інвалідом першої групи внаслідок загального захворювання безстроково. На даний час має декілька хронічних хвороб, в звязку з чим потребує значних матеріальних затрат на лікування. Пенсію отримує в сумі 1320 гривень, інших джерел доходів не має. Вважає, що відповідно до ст.ст.75,76 Сімейного кодексу України на відповідача покладений обовязок по утриманню колишньої дружини в звязку з її непрацездатністю. Зазначив, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні. При цьому пояснила, що її довіритель фактично з 2009 року припинив шлюбні відносини з позивачкою, як сімя не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивачка проживає з їхнім повнолітнім сином в одній частині будинку, а він в іншій. Зазначила, що право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати її. Зазначила, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Позивачка перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Острозькому районі та отримує пенсію за віком в розмірі 1320,94 грн. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено на 2017 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні. Таким чином позивачка отримує пенсію в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум. Крім того зазначила, що її довіритель є непрацездатним так як з 2015 року перебуває на пенсії за віком та отримує пенсію в розмірі 1002,46 гривень, тобто має щомісячний дохід менший ніж дохід позивачки. Окрім того її довіритель має значні проблеми зі здоровям та потребує лікування та значних матеріальних витрат. Також зазначила, що позивачка по справі проживає з повнолітнім сином, який є працездатним та інших утриманців нема. Крім того посилається на те, що сторони по справі мають трьох повнолітніх дітей, які повинні надавати матеріальну допомогу своїй матері.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показав, що він є сином сторін по справі. На даний час він проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 а, Рівненської області. Разом з ним проживає його матір, яка є інвалідом першої групи. Матір хворіє, а її лікування потребує значних матеріальних затрат. Пенсії котру вона отримує не вистачає для того щоб купити всі необхідні ліки. Особисто він допомагає своїй матері всім чим може. Деякий час він влаштовувався на роботу неофіційно, проте зимою ніде не працював та матеріально утримувати мітір не мав змоги. Він з 31.10.2014 року по 02.10.2016 року здійснював догляд своєї матері та отримував за це компенсаційну виплату, але вимушений був відмовитись від догляду, так як не міг ніде влаштуватись на роботу. Батько ОСОБА_4, проживає в другій частині будинку, де свідок зареєстрований. Пояснив, що не знає чи батько на даний час надає для матері якусь матеріальну допомогу, але припустив, що не надає. Вони фактично не проживають разом як сім'я тривалий період часу.

Суд, заслухавши, представника позивача адвоката ОСОБА_1, представника відповідача адвоката ОСОБА_2, свідка, вивчивши матеріали справи вважає, що в позові слід відмовити.

З матеріалів справи встановлено наступне.

Відповідно до ксерокопії посвідчення № 22309, ОСОБА_3 з 02.12.1998 року встановлено третю групу інвалідності довічно.( а.с.4).

Відповідно до ксерокопії посвідчення № 4 ОСОБА_3 з 02.10.2014 року встановлено першу групу інвалідності довічно.( а.с.4).

Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Острозькому районі Рівненської області від 1901/02 від 06 вересня 2016 року ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком в розмірі 1320,94 гривень щомісяця. ( а.с.5).

Відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області № 567/528/16-ц року, 18.08.2016 року був розірваний шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3Я.( т.1 а.с.19).

Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Острозькому районі Рівненської області № 1, пенсія ОСОБА_4 за грудень 2016 року становила 1002,46 гривень. ( а.с.20).

Відповідно до довідки Острозького районного центу первинної медичної допомоги, ОСОБА_4 перебуває на «Д» обліку в сімейного лікаря. (а.с.21).

Відповідно до довідки Острозького РЦПМД Острозької районної ради комісія (ЛКК) № 30/220 ОСОБА_5 за висновком огляду: стан хворої тяжкий. Нездатна до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду, амбулаторного та стаціонарного лікування. ( а.с.36).

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення виконкому Острозької міської ради від 24.02.2017 року № 01-10/804, ОСОБА_6, на обліку в управлінні не перебуває та державних допомог не отримує. ( а.с.37).

Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Острозькому районі Рівненської області № 576, пенсія ОСОБА_4 за березень 2017 року становила 1002,46 гривень. ( а.с.52).

Відповідно до ксерокопії свідоцтва про одруження серії 1-ГЮ № 047201, 23.11.2001 року, був укладений шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, якій після одруження присвоєно прізвище «Волянюк».( а.с.56).

Згідно ксерокопії посвідчення № 289 серії ААБ № 053686 ОСОБА_8 отримує державну соціальну допомогу на дитину інваліда в розмірі 627,10 гривень на термін з 19.01.2009 року по 10.08.2025 рік.( а.с.57).

Відповідно до витягу будинкової книги сімя ОСОБА_6 складалась з : ОСОБА_4 1955 р. н., ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6 1986 р.н.( а.с.60).

Сторони не заперечують, що вони мають трьох повнолітніх працездатних дітей, що з позивачкою проживає їхній повнолітній син, який є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців не має, а тому може та повинен забезпечувати свою непрацездатну матір.

Відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 18 серпня 2016 року шлюб сторін, який зареєстровано19.11.1977 року, розірвано.

Відповідно до ксерокопії посвідчення № 22309, ОСОБА_3 з 02.12.1998 року встановлено третю групу інвалідності довічно. Відповідно до ксерокопії посвідчення № 4 ОСОБА_3 з 02.10.2014 року встановлено першу групу інвалідності довічно. Позивач отримує пенсію 1320,94 грн на місяць, на що вказано у позовній заяві і довідці ПФУ в Острозькому районі Рівненської області від 06.09.2016 року.

Відповідач ОСОБА_4 є непрацездатним так як з 2015 року перебуває на пенсії за віком та отримує пенсію в розмірі 1002,46 гривень. Окрім того відповідач має значні проблеми зі здоровям перебуває на обліку у сімейного лікаря «Острозького районного центу первинної медичної допомоги» та потребує лікування та значних матеріальних витрат. Сторони по справі з 2009 року фактично припинили шлюбні відносини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_5, отримує пенсію в розмірі 1320,94 грн на місяць, що перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність з 1 травня 2017 року.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, право на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: непрацездатність одного з подружжя; потребу в матеріальній допомозі (нужденність); спроможність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Тобто у меншому розмірі, ніж отримувана позивачем пенсія - 1320 гривень

Доводи позивача про відсутність у відповідача інших утриманців знайшли своє підтверджені в судовому засіданні. Разом з тим, письмові докази того, що відповідач має можливість сплачувати позивачці аліменти в розмірі ? щомісяця відсутні.

Частинами 1, 2 ст. 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 зазначила: За положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того відповідно до ст.83 Сімейного Кодексу рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо: подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час; непрацездатність того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, виникла в результаті вчинення ним умисного злочину; непрацездатність або тяжка хвороба того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, була прихована від другого з подружжя при реєстрації шлюбу; одержувач аліментів свідомо поставив себе у становище такого, що потребує матеріальної допомоги.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу, непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

У справі встановлено, що позивач забезпечена прожитковим мінімумом, її пенсія перевищує встановлений прожитковий законом мінімум, а також враховуючи ст. 83 Сімейного Кодексу України та наявність трьох повнолітніх дітей, які є працездатними особами, суд дійшов висновку про існування правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі .

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8-11, 57-61, 208, 209, 212, 214- 215 ЦПК України, ст.75-76 Сімейного Кодексу,

вирішив

в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_9