Провадження № 2/641/664/2017 Справа № 641/237/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі :

Головуючого судді Чайка І.В.,

за участю секретаря Алієвої І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ "Агентство нерухомості "Естейт-сервіс", ОСОБА_3, Приватний нотаріус КМНО ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_5 про визнання договору недійсним,-, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач вернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 зазначила, що 24.02.2009 року між нею та ОСОБА_3 укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр. № 819 ( далі- Договор позики ) , відповідно до умов якого позивач отримала від відповідача позику в сумі 14 800 доларів США на строк до 24.02.2009 року. Додатковим договором № 1 від 19 лютого 2010 року , посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр. № 819 ОСОБА_3 передав позивачу додатково 19 850 доларів США, та строк Договору позики було подовжено до 24.02.2010 року. Позивач сплатила ОСОБА_3 за договором позики - 13 275 доларів США, та залишок боргу став 21 375 доларів США. 24 лютого 2009 року, на виконання Договору позики між Позивачем та ОСОБА_3, було укладено договір Іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр. № 821 ( далі договір іпотеки) , відповідно до умов якого предметом іпотеки є квартира, що належить позивачу на праві приватної власності за адресою: АДРЕСА_1. Того ж дня внесена заборона на відчуження вищезазначеної квартири Відповідно до п. 9 договору іпотеки позивач передала ОСОБА_3 на зберігання документи, що підтверджують право власності іпотекодавця на вищезазначену квартиру. Позивач зазначає, що нею до теперішнього часу не виконано Договору позики, а тому і договір іпотеки, укладений між ними не припинено.

28.03.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 та ТОВ «Агентства нерухомості «Естейт-сервіс» про стягнення боргу за договором позики від 24.02.2009 року зі змінами відповідно до додаткового договору № 1 від 19.02.2010 року у розмірі 25 875,00 доларів США.

24 лютого 2009 року між позивачем( далі- Комітент) та ОСОБА_2 (надалі - Комісіонер), було укладено договір комісії (надалі договір комісії), який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр. № 824 .

Позивач зазначає, що з моменту укладання договору комісії та на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом 8.04.2016 року про розірвання договору комісії ні ОСОБА_2, ні позивачем не було вчинено жодних дій, направлених -. виконання договору позивач не звільнила і не передавала ОСОБА_2 спірну квартиру, незнялася з реєстрації в цій квартирі, не передавала правовстановлюючих документів на квартиру, непередавала аванс за вчинення будь-яких дій, необхідних для виконання цього правочину. Відповідач ОСОБА_2 на протязі 7 років після укладення договору комісій не оформила ніяких необхідних для продажу документів, не одержала витяг із реєстру прав власності на нерухоме майно, довідки про склад сім'ї, як то передбачено цим договором, тощо.

Пунктом 7 договору комісій передбачено, що договір укладено без визначення строку, тому у разі відмови Комітента від договору, Комітент повинен повідомити про відмову від договору Комісіонера у термін не менш ніж за один рік у письмовій формі через нотаріуса, який посвідчив договір у порядку ст. 84 ЗУ «Про нотаріат».

04.12.2015 року позивач , рекомендованим листом, через приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_2 про відмову від договору комісії від 24.02.2009 року. Згідно поштового повідомлення ОСОБА_2 отримала вищезазначений лист особисто 16.12.2015 року, але жодної відповіді позивачці не відправила, у зв*яку з чим позивач звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом від 08.04.2016 року про розірвання договору Комісії . Позивач зазначає, що договір комісії є розірваним з 16.12.2016 року.

08.01.2017 року позивач отримала з Комінтернівського районного суду м. Харкова позов з додатками по справі № 9398/16-ц за позовом TOB «АН «Естейт-сервіс» до неї та ОСОБА_2 про виселення ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1.У додатках до позову був договір купівлі- продажу від 23.05.2016 року, укладений між ОСОБА_2 як продавцем та комісіонером по Договору комісії укладеного з ОСОБА_1 Р, як комітентом за договором комісії посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5, реєстр.№ 824, при цьому від імені Продавця діє юридична особа ТОВ «Агенція нерухомості «Реал Естейт» та ТОВ «Агентство нерухомості «Естейт- сервіс» - покупець, з другої сторони про продаж квартири № 37 , розташованій за адресою: м. Харків, вул. Державинська, 2, що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 25.10.2001 року за реєстр. № 2487. Вище зазначений договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4 реєстр. № 689.

Позивач вважає, що зазначений договір купівлі- продажу є недійсним, так як згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна станом на 23.05.2016 року та до теперішнього часу квартира за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться в іпотеці та має обтяження заборони на нерухоме майно на підставі договору іпотеки від 24.02.2009 року , який було посвідчено приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5, реєстр. № 821.

Крім того, ОСОБА_2 була повідомлена рекомендованим листом від 04.12.2015 року направленим позивачем через приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_5 про її відмову від договору комісії від 24.02.2009 року , та отримала вищезазначений лист особисто 16.12.2015 року, та як наслідок, передбачені договором комісії дії, які є необхідним для здійснення договору комісії, з боку позивача не виконувалися з мотивів відмови від договору.

Правовстановлюючі документи на спірну квартиру знаходяться на зберіганні у ОСОБА_3 згідно п. 9 договору Іпотеки від 24.02.2009 року ,а отже, він не мав права передавати будь якій особі правовстановлюючі документи на неї , а за відсутності таких документів укладання договору купівлі- продажу є неможливим.

Позивач вважає, що, оспорюванний договір купівлі-продажу від 23.05.2016 року, укладений між ОСОБА_2, як продавцем та комісіонером від імені якої діяло ТОВ «Агентство нерухомості «Реал Естейт» та ТОВ «Агентство нерухомості «Естейт-сервіс» (надалі Договір купівлі-продажу ), було вчинено без згоди власника, особою яка не мала права на відчуження цього майна, майно у свою чергу знаходилося у іпотеці з забороною його відчуження, а документи на це майно знаходилися на зберіганні у іншої особи за договором зберігання та ніколи не передавалися ОСОБА_2, а тому Договір купівлі- продажу суперечить ч.ч. 1,3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України та є не дійсним.

Позивач у судове засідання не з*явилася, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

ОСОБА_7, ОСОБА_3 , приватний нотаріус КМНО ОСОБА_4, до суду не з*явилися, належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Представник відповідача -ТОВ «Агентство нерухомості «Естейт-сервіс» до суду не з*явився, подав заперечення проти позову, в яких заперечує проти позову та зазначає, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири укладений повноважними особами, в тому числі, комісіонером ОСОБА_2, яка станом на момент його укладання та нотаріального посвідчення, мала не тільки право, але і обовязок виконати умови договору комісії щодо продажу квартири.

Третя особа - приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_5 до суду не з*явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, та надала письмові пояснення і документи стосовно направлення повідомлення про відмову від договору комісії. В своїх поясненнях приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_5 зазначила, що 04 грудня 2015 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 було передано ОСОБА_2 заяву ОСОБА_1, в якій вона повідомляє про розірвання договору комісії, який було посвідчено нею 24 лютого 2009 року та зареєстрованого в реєстрі за № 824 та про звільнення ОСОБА_2 від здійснення прав і обовязків за вищевказаним договором купівлі-продажу квартири № 37, розташованої за адресою: місто Харків, вулиця Державинська, 2, власником якої є ОСОБА_1.

Вивчивши докази по справі в їх сукупності, та виходячи зі системного аналізу обставин справи та вимог діючого законодавства,суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з договором позики від 24.02.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр. № 819, позивач отримала від відповідача ОСОБА_3 позику в сумі 14800 доларів США на строк до 24.02.2009 року( а.с. 13)

В подальшому між позивачем та ОСОБА_3 був укладений додатковий договір № 1 від 19 лютого 2010 року до вищезазначеного договору позики ,який також був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр. № 819. Відповідно до умов цього додаткового договору ОСОБА_3 передав позивачу додатково 19 850 доларів США, та строк договору позики від 24.02.2009 року було подовжено до 24.02.2010 року( а.с. 14)

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 25.10.2001 року, реєстр. № 2487 ОСОБА_1 придбала квартиру № 37, розташовану за адресою м. Харків вул. Державінська, 2. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку . ( а.с. 10)

24 лютого 2009 року, в забезпечення Договору позики від 24.02.2009 року між позивачем та ОСОБА_3, було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр. № 821, відповідно до умов якого предметом іпотеки є квартира, що належить позивачу на праві приватної власності за адресою: АДРЕСА_1. Того ж дня внесена заборона на відчуження вищезазначеної квартири. Відповідно до п. 9 договору іпотеки від 24 лютого 2009 року позивач передала ОСОБА_3 на зберігання документи, що підтверджують право власності іпотекодавця на вищезазначену квартиру. ( а.с. 15-16)

Згідно ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за платувчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до ч. 1 ст. 1012 ЦК України договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1025 ЦК України Комітент має право відмовитися від договору комісії. Якщо договір комісії укладено без визначення строку, комітент повинен повідомити комісіонера про відмову від договору не пізніше ніж за тридцять днів.

24 лютого 2009 року між позивачем( далі- Комітент) та ОСОБА_2 (далі - Комісіонер), було укладено договір комісії (далі договір комісії), який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр. № 824 . Пунктом 7 договору комісій передбачено, що договір укладено без визначення строку, тому у разі відмови Комітента від договору, Комітент повинен повідомити про відмову від договору Комісіонера у термін не менш ніж за один рік у письмовій формі через нотаріуса, який посвідчив договір у порядку ст. 84 ЗУ «Про нотаріат». ( а.с. 17)

Відповідно до п. 1 договору комісії комісіонер зобов'язується за дорученням комітента здійснити продаж двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2, що належить позивачеві на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 25.10.2001 року за реєстровим № 2487, який було зареєстровано у КП Харківське міське БТІ» 01.11.2001 року за № ІІ-3-23956 у книзі І.

04.12.2015 року позивач , рекомендованим листом, через приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_2 про відмову від договору комісії від 24.02.2009 року. Згідно поштового повідомлення ОСОБА_2 отримала вищезазначений лист особисто 16.12.2015 року. Зазначену обставину підтвердила в своїх письмових поясненнях, та надавши відповідні письмові докази приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_5А.( а.с. 18-20, 72-80)

Згідно договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4 реєстр. № 689.23.05.2016 року, ОСОБА_2 як продавець та комісіонер по договору комісії, укладеним з ОСОБА_1 Р, як комітентом за договором комісії, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр.№ 824, при цьому від імені Продавця діє юридична особа ТОВ «Агенція нерухомості «Реал Естейт» та ТОВ «Агентство нерухомості «Естейт- сервіс» - покупець, з другої сторони про продаж квартири № 37 , яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Державинська, 2, що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 25.10.2001 року за реєстр. № 2487. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку . ( а.с. 11-12)

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Суд не може погодитися з посиланням позивача стосовно того, що договір купівлі-продажу квартири є недійсним так як комісіонер ОСОБА_9 не мала прав продавати нерухоме майно, оскільки 16 грудня 2015 року комісіонер отримала від комітента власноруч складене нею письмове повідомлення про відмову від договору комісії, то б то на думку позивача оспорюваний нею правочин вчинено особою, яка не мала повноважень на продаж квартири повноважень.

Відповідно до умов п. 7 договору комісії, укладеному 24 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10, сторони дійшли згоди про те, що договір комісії укладено без визначення строку, тому у разі відмови комітента від договору, комітент повинен повідомити комісіонера про відмову від договору не пізніше, ніж за один рік у письмовій формі через нотаріуса, який посвідчив вказаний договір у порядку ст. 84 Закону України «Про нотаріат».

Виходячи із положень вказаного пункту договору вбачається, що договір комісії припиняє свою дію через один рік після отримання комісіонером нотаріально посвідченої заяви комітента про відмову від договору комісії.

Повідомлення про відмову від договору комісії комісіонер ОСОБА_9 отримала 16 грудня 2015 року.

Тому, з урахуванням одного року, встановленого сторонами в п. 7 договору комісії, договір комісії припиняє свою дію не раніше 16 грудня 2016 року.

Оскаржуваний договір купівлі-продажу квартири був укладений та нотаріально посвідчений 23 травня 2016 року, тобто під час дії договору комісії, на підставі та на виконання якого ОСОБА_9 продала, а ТОВ «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс» придбало квартиру АДРЕСА_3.

Отже, враховуючи, що на момент продажу повноваження продавця та комісіонера ОСОБА_9 за договором комісії були чинними та дійсними, то будь яких перешкод для виконання умов чинного, жодним судовим рішенням не скасованого, договору комісії на продаж вказаної квартири у ОСОБА_9 не було , у звязку з чим посилання позивача на те, що оспорюваний нею договір купівлі-продажу квартири укладено не повноважною особою не можуть бути прийняти до уваги судом.

. В своєму позові позивач зазначає, що 08 квітня 2016 року, у звязку з побоюванням відчуження ОСОБА_2 квартири на підставі договору комісії, вона звернулась в суд з позовом про розірвання договору комісії та договір комісії є розірваним з 16.12.2016 року.

Але суд не може прийняти до уваги таке твердження позивача, так як ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 листопада 2016 року вказаний позов був залишений без розгляду ( а.с. 102), а доказів того, що існує рішення суду про розірвання договору комісії позивач суду не надала.

Позивач зверталася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 в якому просила визнати недійсним укладений між нею та відповідачем договір комісії від 24 лютого 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5. за реєстр.№ 824 та визнати неможливим настання прав і обовязків за договором комісії у ОСОБА_2 щодо продажу та одержання винагороди за здійснення купівлі-продажу квартири № 37, розташованої по вул. Державінській. буд. 2 в місті Харкові.

02 березня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова ухвалив заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнив частково - визнав недійсним договір комісії від 24 лютого 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстр. № 824. В іншій частині позовних вимог відмовив ( а.с. 103-104)

28 липня 2015 року апеляційний суд Харківської області ухвалив рішення, яким вищезазначене рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова було скасоване та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору комісії відмовлено у повному обсязі ( а.с. 106-107)

При цьому, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, апеляційний суд виходив з того, що задовольняючи позов та визнаючи договір комісії недійсним суд першої інстанції прийшов до такого висновку не з огляду на обставини його укладення, а з посиланням на те, що на думку суду, сторони після його укладення договір не виконували. Суд посилався на те, що позивач не звільнила квартиру, не знялася з реєстраційного обліку. При цьому суд не врахував, що зазначені обставини виникли вже після укладення договору комісії. Судом не враховано, що недійсність договору пов'язана з питаннями його укладення, а не виконання. Невиконання договору на його недійсність не впливає. Той факт, що позивач не звільнила квартиру і не знялася з реєстраційного обліку не свідчить про недійсність оспорюваного правочину. З матеріалів справи не вбачається, на підставі яких належно зібраних доказів суд першої інстанції дійшов висновку про фіктивність укладеного між сторонами договору комісії.

Крім того, апеляційним судом під час розгляду вказаної цивільної справи було встановлено, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що згідно п.п.10,11 договору комісії сторони підтверджували, що вони однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки, дійсність намірів при укладенні цього договору, що він не носить характер удаваного або фіктивного. У сторін відсутні обставини щодо примушення укласти цей договір на вкрай невигідних умовах.

Отже, вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, було встановлено чинність та відповідність умов договору комісії вимогам діючого законодавства України.

Будь яких інших судових рішень про визнання вказаного договору комісії фіктивним/недійсним/нікчемним/неукладеним позивач суду не надала .

Таким чином, суд приходить до висновку, що станом на момент укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі- продажу квартири комісіонер ОСОБА_2 діяла як повноважна особа на підставі чинного договору комісії, який жодним судовим рішенням не скасований та не визнаний недійсним.

Позивач вважає, що договір купівлі-продажу квартири повинен бути визнаний судом недійсним також і з врахуванням того, що під час нотаріального посвідчення вказаного договору сторонами нібито не було враховано, що спірна квартира на момент продажу перебувала та наразі перебуває в іпотеці у ОСОБА_3 та на неї накладено заборону відчуження, у звязку з чим, на думку позивача, вказане свідчить про нібито недійсність оспорюваного нею наразі договору.

Зазначене твердження позивача суперечить абз. 1 п. 4 оскаржуваного договору купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого «Цей договір укладається за згодою іпотекодержателя - ОСОБА_3, який окремою заявою, засвідченою 23 травня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим Ns 687, надав свою згоду на продаж квартири ТОВ «АН ЕСТЕЙТ-СЕРВІС» за умовами покладання на покупця всіх обов язків за вищевказаним іпотечним договором та залишенням квартири в якості забезпечення виконання зобовязань за договором позики, посвідченим ОСОБА_5 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 24 лютого 2009 року за реєстровим №819. Заява залишається у справах нотаріуса».

Таким чином, умовами договору купівлі-продажу квартири передбачено, що вказаний договір було укладено зі згоди та відома іпотекодержателя, у звязку з чим будь-які посилання позивача на порушення нотаріального укладання вказаного правочину не можуть бути прийняти судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 58-60, 88, 209,212 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ "Агентство нерухомості "Естейт-сервіс", ОСОБА_3, Приватний нотаріус КМНО ОСОБА_4, третя особа: ПН ХМНО ОСОБА_5 про визнання договору недійсним залишити без задоволення .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Мотивоване рішення виготовлене 19 червня 2017 року.

Суддя: ОСОБА_11