Справа № 304/1317/16-ц
Провадження № 2/304/35/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2017 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Ганька І. І.,
при секретарі - Соханич Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - головне управління ДМС України в Закарпатській області про виселення з житлового будинку та зняття з реєстраційного обліку, -
позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просять усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їм житловим будинком № 29 по вул.Партизанській в м. Перечин шляхом виселення та зняття з реєстрації ОСОБА_3 Свої позовні вимоги мотивують тим, що згідно витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно вони є власниками житлового будинку № 29 по вул. Партизанській в м. Перечин. У вказаному будинку зареєстрований син ОСОБА_1 ОСОБА_3, який з березня 2011 року у ньому не проживає. Оскільки реєстрація останнього створює їм суттєві перешкоди для здійснення та реалізації їх прав як власників можливості отримання житлової субсидії, належного розпорядження власним будинком, тому просять позов задовольнити. До початку судового розгляду позивачі змінили позовні вимоги, а саме просили усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належним їм житловим будинком № 29 по вул. Партизанській в м. Перечин шляхом зняття ОСОБА_3 з реєстрації за вказаною адресою, як такого, що втратив право користування цим житловим приміщенням. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, просили залучити Перечинську міську раду Закарпатської області.
У судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зявилися, однак подали заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали повністю, просили такі задовольнити та не заперечили проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд зі згоди позивачів ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У судове засідання представник Перечинської міської ради Закарпатської області як третьої також не зявився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та не заперечив проти задоволення позовних вимог.
Представник третьої особи головного управління ДМС України в Закарпатській області у судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив.
Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Правом власності, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
У судовому засіданні встановлено, що рішенням Перечинського районного суду від 11 березня 2016 року визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку № 29 по вул. Партизанській в м. Перечин Закарпатської області з господарськими будовами та спорудами. Цим же рішенням визнано за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_5, який помер 05 травня 1995 року на 1/4 частину вказаного житлового будинку з господарськими будовами та спорудами за кожним (а. с. 4-7).
На підставі даного рішення було зареєстроване право власності на вищезазначений будинок, що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 57615073 від 18 квітня 2016 року та № 57957333 від 22 квітня 2016 року (а. с. 8-13).
Також встановлено, що після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем його 1/4 частини вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами став ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09 червня 2017 року та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48023144 від 09 червня 2017 року (а. с. 75, 76).
Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить по 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 29 по вул. Партизанській в м. Перечин Закарпатської області.
Крім цього встановлено, що у зазначеному будинку зареєстрований, однак більше року не проживає ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_5 та довідкою виконкому Перечинської міської ради № 4459 від 09 грудня 2016 року (а. с. 14-18, 77). З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 є сином позивача ОСОБА_1
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 383 цього Кодексу власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
Як вбачається з п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року, члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_3 є членом сімї ОСОБА_1, однак у житловому будинку № 29 по вул. Партизанській в м. Перечин Закарпатської області не проживає більше року, при цьому його реєстрація створює перешкоди позивачам як власникам вказаного будинку у здійсненні права користування та розпорядження таким, тому суд приходить до висновку, що позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим будинком є обґрунтованим.
Що стосується позову в частині зняття з реєстрації ОСОБА_3 в будинку позивачів, то суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Так, як розяснено в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Отже, враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов в частині зняття з реєстрації відповідача ОСОБА_3 в будинку позивачів також підлягає до задоволення.
Судовий збір сплачений позивачем підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316 ч. 1, 317 ч. 1, 319 ч. 1, 321 ч. 1, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК Української РСР, ст. ст. 11, 88, 212-215, 218, 224-226, 360-7 ЦПК України, суд, -
змінений позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - головне управління ДМС України в Закарпатській області та Перечинська міська рада Закарпатської області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком та зняття з реєстраційного обліку задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами №29 по вул. Партизанській в м. Перечин Закарпатської області, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2, знявши його з реєстраційного обліку.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: ОСОБА_6