Справа №601/1437/16
Провадження № 2/601/33/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2017 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

за участю секретаря Васільєвої О.М.

представника позивача-відповідача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 7/12 частин дачного будинку в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району Тернопільської області.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що 29 жовтня 2014 року померла дружина позивача ОСОБА_6. В шлюбі ними спільно, за спільні кошти побудовано дачний будинок в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району, право власності на який 11 грудня 2006 року зареєстровано за ОСОБА_6 У технічному паспорті на даний будинок вказано рік побудови 1990, однак фактично всі внутрішні та зовнішні будівельні роботи, підведення комунікацій, встановлення вікон, дверей та інші роботи, що зробили даний будинок придатним для проживання, проведенні у 1992-1995 роках, спільно позивачем та його дружиною, за спільні кошти. Будучи спадкоємцем першої черги, позивач прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем ОСОБА_6 23 лютого 2015 року позивач звернувся до приватного. нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини, однак згодом передував, оскільки має намір спадкувати спірне майно. Проте нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_6 складено заповіт в користь сина ОСОБА_3 та останній хоче спадкувати дане майно. Оскільки ? частина спірного будинку належить ОСОБА_5, як частка у спільному сумісному майні подружжя, то поділу між спадкоємцями підлягає ? частина даного будинку. Спадкоємців за законом є троє, а тому обовязкова частка ОСОБА_5 становить 1/6 частина від 12 частини спадкового майна, а саме спірного дачного будинку. Тому представник позивач просить суд визнати за ОСОБА_5 право власності на 7/12 частин дачного будинку в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району Тернопільської області. Окрім того, представник позивача просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання права власності на спадкове майно

В судовому засіданні представники ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_2 позов ОСОБА_5 не визнали та просять відмовити у задоволенні даного позову. Окрім того, представники ОСОБА_3 пояснили, що 29 жовтня 2014 року померла мати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_6. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із дачного житлового будинку з побутово-господарськими будівлями, що розташований по вул. Перемоги, 28 в с. Кімната Кременецького району Тернопільської області та грошових вкладів у ПАТ КБ «Приват Банк». Ще за життя ОСОБА_6 склала заповіт, згідно якого вищезазначений дачний будинок заповіла ОСОБА_3 При звернені в державну нотаріальну контору ОСОБА_3 відмовлено в оформлені спадщини, по тій причині, що існує спір між спадкоємцями про поділ спадкового майна. Вважають, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 входить весь дачний будинок, а не його половина, так як спірний будинок збудований ОСОБА_6 власною працею, за власні кошти, ще до реєстрації шлюбу із ОСОБА_5 Фактично будинок збудований у 1990 році та був придатний для проживання, хоча юридично право власності оформлено померлою ОСОБА_6З у 2006 році. Тому ОСОБА_5 не набув права власності на частку у спірному будинку,як на частку у спільному майні подружжя. Окрім того, на час смерті ОСОБА_6 вона була зареєстрована та проживала із ОСОБА_2, який здійснював її догляд та лікування. Також ОСОБА_5 не вчинено передбачених законом дій, направлених на прийняття спадщини, а саме: не подано у шестимісячний строк заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, тому він і не набув права на обовязкову частку у спадщині, що відкрилась після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_3 як спадкоємець ОСОБА_6 за заповітом фактично прийняв спадщину у встановлений строк, так як вчасно звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Тому представники ОСОБА_3 - ОСОБА_2 та адвокат ОСОБА_4А просять визнати за ОСОБА_3, в порядку спадкування за заповітом, право власності на дачний будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району Тернопільської області та грошовий вклад у сумі 6 392 грн. 96 коп., що знаходиться на рахунку № 7994 та грошовий вклад в сумі 6 393 грн. 72 коп. - на рахунку № 8294, які відкритті у Кременецькому відділенні Тернопільської філії ПАТ КБ «Приват Банк» з відповідними відсотками, згідно укладених договорів, що залишився після смерті ОСОБА_6, яка померла 29 жовтня 2014 року, а в задоволенні позову ОСОБА_5 просять відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_2, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

29 жовтня 2014 року померла ОСОБА_6, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-ИД № 203383.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, 19 лютого 1992 року ОСОБА_5 уклав шлюб із ОСОБА_6.

Згідно свідоцтва про народження серії І-АГ № 546826, матірю ОСОБА_2 є ОСОБА_6.

Дачний будинок в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району Тернопільської області зареєстровано 11.12.2006 року за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Гаївської сільської ради, що стверджується свідоцтвом про право власності від 11.12.2006 року, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно та довідкою № 295 від 22.03.2016 року, виданою Кременецьким РКБТІ.

Згідно архівної довідки № 313 від 05 червня 2006 року, рішенням Гаївської сільської ради № 12 від 26 липня 1990 року ОСОБА_6 надано дозвіл на будівництво садово-огороднього будиночка в с. Кімната Кременецького району Тернопільської області.

Згідно технічного висновку обстеження збудованого садово-огороднього будинку в с. Кімната Кременецького району Тернопільської області на предмет подальшої його експлуатації (замовник ОСОБА_6З.) та генплану забудови земельної ділянки забудовника, встановлено, що даний будиночок збудовано в 1990 році.

16.05.2016 року виготовлено технічний паспорт на дачний будинок в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району Тернопільської області, замовник ОСОБА_5.

18.03.2015 року виготовлено технічний паспорт на дачний будинок в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району Тернопільської області, замовник ОСОБА_2.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_11 підтвердили той факт, що дачний будинок збудований ОСОБА_6 за власні кошти, вона працювала директором побуткомбінату, будівництво будинку розпочалось у 1990 році та він був придатний для проживання ще до одруження із ОСОБА_5 Останній не приймав участі в будівництві дачного будинку, а після одруження із ОСОБА_6 вони відразу стали проживати у даному будинку, оскільки іншого житла не мали.

Відповідач ОСОБА_2, який допитаний як свідок, суду пояснив, що він є сином ОСОБА_6 Іще до одруження із ОСОБА_5, його матірю та батьком, який зняв гроші із книжки, було придбано будинок в с. Кімната Кременецького району. В березні 1990 року старий будинок розвалили та батьки розпочали будівництво спірного дачного будинку. До 1992 року даний будинок був повністю збудований та придатний для проживання, так як одразу ж після одруження, мати із ОСОБА_5 проживали у ньому. Право власності мати почала виготовляти у 2006 році для того щоб підвести газ. Останні роки життя мама частко хворіла та до дня смерті проживала із ним. Він здійснював її догляд та лікування, а ОСОБА_5 навіть не навідувався до неї. Усі витрати на похорони поніс ОСОБА_2

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з?ясуванню обставин справи: роз?яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов?язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справі не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки спірний дачний будинок збудовано у 1990 році, тому суд вважає, що при вирішенні справи необхідно застосовувати положення Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про власність» громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для дачного будівництва.

Статтями 16 та 17 Закону України «Про власність» передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Із правового висновку Верховного суду України у справі № 6-1327цс 15, слідує, що із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сімї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в статті 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статті 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен на підставі доказів встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти подружжя або їх спільна праця.

Судом встановлено, що спірний дачний будинок, що розташований по вул. Перемоги, 28 в с. Кімната Кременецького району Тернопільської області фактично збудований ОСОБА_6 у 1990 році, право власності на який оформлено останньою лише у 2006 році, що підтверджується показами свідків та представленими відповідачами доказами.

Судом не встановлено фактів, а ОСОБА_5 не представлено доказів того, що вищезазначений дачний будинок придбаний ним та ОСОБА_6. Н.З під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, тому суд вважає, що в цій частині позов до задоволення не підлягає.

Згідно заповіту від 13 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу ОСОБА_16, ОСОБА_6, належний їй дачний житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами та земельну ділянку, що знаходяться в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району Тернопільської області заповіла ОСОБА_3.

Згідно копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають ІНФОРМАЦІЯ_1 квартира 12 по вул. 107 Кременецької дивізії в м. Кременець, ОСОБА_6 була зареєстрована у даній квартирі та виписана 01.09.2016 року у звязку із смертю.

У Кременецькому відділені Тернопільської філії ПАТ КБ «Приват Банк» на імя ОСОБА_6 відкритті рахунки: № 7994, поточна сума станом на 03.03.2015 р. 6 392 грн. 96 коп.; № 8294 сума 6 393 грн. 72 коп.; № 0219 сума 26 грн. 51 коп.; № 318882 сума 4 грн. 39 коп., що стверджується повідомленням 03.03.2015 року та копіями договорів.

27 серпня 2015 року ОСОБА_3 подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до нотаріальної контори.

23 лютого 2015 року ОСОБА_5 подав заяву про відмову від спадкування майна, що залишилось після смерті його дружини ОСОБА_6 та 03 березня 2015 року відкликав вищезазначену заяву, що стверджується заявами ОСОБА_5

В судовому засіданні приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу ОСОБА_16 підтвердила факт подання ОСОБА_5 вищезазначених заяв та пояснила, що ОСОБА_5 не змів пояснити про свої наміри відносно спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_6, заяви про прийняття спадщини останнім подано не було. Оскільки між спадкоємцями існує спір щодо спадкування вона порадила їм звернулась до суду.

27 серпня 2015 року приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу ОСОБА_16 відмовлено ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_6 неодноразово лікувалась у терапевтичному відділенні Кременецької РКЛ, на лікування її привозив син ОСОБА_2 та невістка, які її доглядали та відвідували. ЇЇ чоловіка ОСОБА_5 вони не знають та не бачили, щоб він приходив провідувати хвору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 2 статті 1236 Цивільного кодексу України, встановлено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ст. 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Статтями 1268, 1269 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1270, ч.1 ст. 1271 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Судом встановлено, що на час смерті спадкодавець ОСОБА_6 постійно проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 із своїм сином. ОСОБА_5 заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до нотаріальної контори у шестимісячний строк не подав та не звертався із заявою про поновлення йому строку для подання такої заяви, тому суд вражає, що ОСОБА_5 не набув права на обовязкову частку у спадщині, що залишилась після смерті ОСОБА_6, а тому позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, як спадкоємець за заповітом, фактично прийняв спадкове майно після померлої 29 жовтня 2014 року ОСОБА_6З, яке складається із дачного будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району Тернопільської області, оскільки своєчасно звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак враховуючи те, що грошові вклади, на які ОСОБА_3 просить визнати право власності не охоплені заповітом від 13 серпня 2008 року, то суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до часткового задоволення та за ним слід визнати право власності на спадкове майно, що зазначене у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні позову, а ОСОБА_3 у поданій позовній заяві не ставить питання про стягнення понесених судових витрат із ОСОБА_5, то суд вважає, що судові витрати по даній справі слід покласти на сторони в межах сум ними понесеними.

Керуючись ст. ст. 14, 16, 17 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, ст. ст. 1223, 1236, 1241, 1245, 1268, 1269, 1270, 1271 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно відмовити.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_6 померлої 29 жовтня 2014 року, в порядку спадкування за заповітом, що складається із дачного будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований в с. Кімната по вул. Перемоги, 28 Кременецького району Тернопільської області.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати покласти на сторони в межах сум ними понесеними.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: