Справа № 720/2016/16-ц
Провадження № 2/720/249/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Павлінчука С.С.

з участю секретаря Ткачук М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоселиця об'єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок недійсним та визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 про усунення від спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок недійсним та визнання права власності, посилаючись на те що після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яке він як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв. Також просив частково визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

ОСОБА_2 подав зустрічний позов про визнання права власності, посилаючись на те що після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельні ділянки, яке він як спадкоємець за законом своєчасно прийняв.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача та третьої особи про визнання недійсним заповіту складений від імені ОСОБА_5 посвідчений 16 вересня 2013 року секретарем виконкому Черленівської сільської ради, посилаючись на те, що волевиявлення покійної, не було вільним та не відповідало її волі.

В свою чергу ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про усунення від спадкування, посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, яке він як спадкоємець за заповітом своєчасно прийняв, а відповідач не надавав необхідної допомоги покійній.

Ухвалою суду обидві цивільні справи були об'єднані в одне провадження.

Позивач ОСОБА_2 допитаний в судовому засіданні, як свідок суду пояснив, що він є сином покійної ОСОБА_5 Він проживає на тому ж подвір'ї, що і остання, але в різних будинках. До дня смерті він доглядав за матір'ю, варив їй їсти купляв продукти та ліки. Мати в школі не навчалася та знала тільки молдавську мову, читати та писати не вміла. Коли приносили матері пенсію, то він розписувався за неї.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є донькою ОСОБА_5 та сестрою ОСОБА_2. З покійною матір'ю проживав її син ОСОБА_6 та він доглядав за нею. Її брат ОСОБА_7 живе в кінці городу, а вона через три хати від господарства своїх батьків. Коли матері було 75 років її паралізувало і вона не могла ходити та була лежачою за рік до смерті. ОСОБА_2 не приходив до матері і не допомагав їй. Мати вміла і читати і писати. Вона разом із ОСОБА_7, сином ОСОБА_6 та своєю мамою їздили в сільську раду, де остання склала заповіт на ОСОБА_4. Вони всі разом зайшли до секретаря, де мати написала заповіт та вони читали його.

ОСОБА_4 суду дав покази, що він є внуком ОСОБА_5 З 2009 року він проживав разом із останньою в одній хаті та доглядав за нею. Його дядько ОСОБА_7 не допомагав їй, бо казав, що в нього немає часу. Він сам побудував сарай та огорожу, ОСОБА_7 там нічого не будував. Його бабуся сама отримувала пенсію та розписувалась за неї. Вона була грамотною, вміла читати на молдавській та російській мові, українську мову трохи розуміла. ОСОБА_5 склала заповіт на нього. Коли вона складала заповіт, то він разом із своєю матір'ю та ОСОБА_7 відвозив бабу до сільської ради, але хто був в кабінеті секретаря він не знає, оскільки він чекав на вулиці.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні дала покази, що вона є донькою ОСОБА_2 та внучкою ОСОБА_5 Вона живе близько 500 метрів від домогосподарства батька та часто приходила до бабусі, оскільки остання хворіла. Вона приносила їй їсти та ставила уколи, міряла тиск. ОСОБА_2 доглядав за покійною. Також приходила і сестра батька ОСОБА_9. ОСОБА_5 проживала сама в окремому будинку, а батько в сусідньому, але на одному подвір'ї.

Свідок ОСОБА_10 суду дала покази, що ОСОБА_5 була її рідною бабусею. До дня смерті остання жила на одному подвір'ї з її батьком. За бабусею доглядав ОСОБА_2, та деколи приходила його сестра ОСОБА_3. ОСОБА_5, крім молдавської мови не знала іншої.

Свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_11 суду дали покази, що вони знали ОСОБА_5 та за нею доглядав ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що він працював лікарем в с.Черленівка з травня 2011 року та декілька разів його викликали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до покійною ОСОБА_5, оскільки остання хворіла. На вулицю самостійно вона вийти не могла. Останній раз він її бачив у лютому 2016 року в неї був бронхіт. ОСОБА_2 живе в кінці города покійної, однак він його не бачив коли приходив.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він жив по сусідству із ОСОБА_5. За останньою доглядали її онуки ОСОБА_4 та ОСОБА_1. ОСОБА_6 взагалі жив з нею. ОСОБА_14 не допомагав ОСОБА_5, хоча остання його просила, але він говорив, що в нього немає часу. Покійна була віруючою та часто читала Біблію на російській мові.

ОСОБА_15 суду дала покази, що вона була знайома із покійною. Їй відомо, що вона хворіла та була лежачою, декілька років не вставала з ліжка. За нею доглядали ОСОБА_3 та її син ОСОБА_6, деколи приходив і ОСОБА_1 та ставив їй уколи. Зі слів ОСОБА_5 вона знає, що ОСОБА_2 до неї не приходив, та все своє майно вона хотіла залишити своїй доньці ОСОБА_3.

ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що за покійною ОСОБА_5 доглядав ОСОБА_4, ОСОБА_2 він там не бачив.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні дав покази, що йому відомо, що за ОСОБА_5 здійснював догляд Коля. Покійна розмовляла на молдавській мові та дещо розуміла українською та російською, також читала Біблію. Вона була хворою та останні роки не ходила.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_18 жили разом із ОСОБА_5 та вони там все побудували. ОСОБА_2 нічого не допомагав їм та за ОСОБА_5 не доглядав і не приходив. ОСОБА_5 хворіла, він часто приходив до останньої та спілкувався з нею на молдавській мові.

ОСОБА_19 в судовому засіданні дав покази, що він є батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_1. За покійною ОСОБА_5 доглядали його сини та дружина ОСОБА_3. ОСОБА_14 до ОСОБА_5 не приходив, бо казав, що в нього немає часу. Покійна розмовляла на молдавській мові та розуміла українську та російську. Також йому відомо, що ОСОБА_20 склала заповіт на ОСОБА_4.

Суд вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід задовольнити частково, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Судом встановлено, що господарство в с. АДРЕСА_1 відносилося до категорії колгоспних дворів, що визнали сторони по справі та підтверджено оглянутими в суді оригіналами погосподарських книг. Щодо членства в даному дворі станом з 30.06.1990 року по 31.04.1991 року, то відповідно суд вважає, що членами даного двору були лише подружжя ОСОБА_21 та ОСОБА_5, оскільки запис про це міститься в погосподарській книзі №10 за 1986-1990 роки по особовому рахунку №650 та в погосподарській книзі №06 за 1991-1995 роки по особовому рахунку №236. Посилання позивача на те, що він був зареєстрований в даному господарстві у вищевказаний період спростовується записами в погосподарській книзі №04 за 1986-1990 роки по особовому рахунку №272 та в погосподарській книзі №06 за 1991-1995 роки по особовому рахунку №277, рішеннями Черленівської сільської ради №05 від 28.02.1992 року та №03 від 26.02.1993 року, відповідно до яких встановлено, що ОСОБА_1 був зареєстрований у колгоспному дворі свого батька ОСОБА_19, та відповідно був приписаний в дворі ОСОБА_5 лише 28.02.1992 року та 26.02.1993 року, що не дає йому права претендувати на частку в майні даного колгоспного двору, оскільки він мав частку у такому ж колгоспному дворі своїх батьків. Факт проживання особи без реєстрації в колгоспному дворі відповідно до Вказівок щодо ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, які затверджені наказом ЦСУ СРСР №5-24/26 від 12.05.1985 року не є підставою для набуття членства в даному дворі, а тому факт проживання ОСОБА_1 в спірному господарстві без реєстрації встановленню судом та доказуванню не підлягає.

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_21 на підставі ст.123 ч.2 ЦК УРСР відкрилася спадщина на ? частину двору, яку своєчасно прийняли позивач як спадкоємець за заповітом від 23.02.1989 року, та непрацездатна дружина покійного ОСОБА_5, яка має право на обов'язкову частку, оскільки вони вступили у володіння спадковим майном та не відмовилися від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін. У зв'язку із цим з врахуванням положення ст.535 ЦК УРСР спадщина розподілилися наступним чином: обов'язкова частка дружини становить 2/6 частин двору, що становить 2/3 частки із ? частини спадкового майна, та ОСОБА_1 успадкував 1/6 частину двору, що становить різницю між ? часткою двору та обов'язковою часткою.

Враховуючи вищевикладене в задоволенні інших вимог як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2 слід відмовити у зв'язку із безпідставністю.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.11.2014 року, то вони підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/6 частки, оскільки в цій частині порушують права позивача. Крім того, із витребуваних судом документів із управління економіки та розвитку інфраструктури Новоселицької РДА не було встановлено підстав для видачі державним реєстратором свідоцтва саме на вказану частку на ім'я покійної.

Після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 року відкрилася спадщина на 5/6 частин двору, як сума власної частки у майні колгоспного двору та успадкованої обов'язкової частки після смерті чоловіка.

Вказана спадщина відкрилася за законом, оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту складеного ОСОБА_5 16.03.2013 року на ім'я ОСОБА_4 слід задовольнити виходячи із наступного.

Судом встановлено, що покійна не володіла українською мовою, не вміла нею читати та писати, що підтвердили в суді свідки ОСОБА_10, ОСОБА_17 Крім того, про те, що покійна лише трохи розуміла українську мову, однак не вміла на цій мові писати та читати, пояснив сам ОСОБА_4, який є заінтересованою особою в цій частині позову. Також аналогічні обставини підтвердив свідок ОСОБА_19, який є його батьком. Крім того, судом також встановлено, що ОСОБА_5 була неграмотною, оскільки даний факт підтверджується заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2007 року після смерті чоловіка, яка міститься в матеріалах спадкової справи ОСОБА_21 Вказана заява була посвідчена державним нотаріусом ОСОБА_22, згідно якої в графі підпис міститься прізвище ОСОБА_23 та розпис, а внизу відмітка про те, що у зв'язку із неграмотністю ОСОБА_5 за її особистим проханням заяву підписав ОСОБА_23

Таким чином, відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.1247 ЦК України в даній ситуації під час посвідчення заповіту секретарем виконкому Черленівської сільської ради необхідно було керуватися вимогами передбаченими ч.4 ст.207 ЦК України, зокрема заповіт повинен був бути підписаний іншою особою із вказівкою причин, з яких його не може підписати особа особисто.

Враховуючи те, що положення вказаних норм не було дотримано, то відповідно до ст.1257 ЦК України даний заповіт слід визнати недійсним.

Щодо посилання позивача на те, що даний заповіт повинен був бути посвідчений при свідках, то воно є помилковим, оскільки судом не було встановлено жодних фізичних вад у ОСОБА_5, які б давали підстави для застосування до даних правовідносин положення ч.3 ст.1248 та ст.1253 ЦК України.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про усунення від спадкування ОСОБА_2 слід відмовити у зв'язку із недоведеністю.

Позивач посилається як правову підставу своїх вимог на положення ч.5 ст.1224 ЦК України, які слід застувати до даних правовідносин.

Так, судом встановлено, що дійсно ОСОБА_2 є сином покійної ОСОБА_5, а тому є спадкоємцем першої черги за законом, який своєчасно прийняв спадщину, оскільки подав заяву в нотаріальну контору в шестимісячний термін.

Судом також було встановлено, що покійна ОСОБА_5 була похилого віку, оскільки прожила на день смерті 93 роки. З показів свідка ОСОБА_12, який працював лікарем в дільничній лікарні с.Черленівка Новоселицького району з 2011 року було встановлено, що його кілька разів викликали до покійної для огляду. Він був останній раз в неї в лютому 2016 року у зв'язку із захворюванням на бронхіт. Вона була забезпечена всім необхідним, зокрема була їжа одежа, ліки, памперси, які її надавали дочка ОСОБА_9 та онук ОСОБА_4. Чи надавав їй допомогу син ОСОБА_14 він не знає, оскільки його там під чаc візиту не бачив.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 хоча і була в похилому віці, але не потребувала допомоги саме від ОСОБА_2, оскільки всю потрібну їй допомогу надавали інші особи, в тому числі ОСОБА_3 і позивач.

З огляду на вищезазначені обставини, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина за законом на 5/6 часток двору в в АДРЕСА_1 та на земельні ділянки: площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,9701 га кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,1513 га кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,0927 га кадастровий номер НОМЕР_4, що підтверджується свідоцтвами про право власності на нерухоме майно від 15.10.2014 року індексні номери 28125441, 28118528, 28121590, та державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно ОСОБА_5 слід задовольнити частково. Так, спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є діти покійної: позивач та ОСОБА_3, які своєчасно прийняли спадщину після смерті матері, оскільки подали 06.04.2016 року та 30.08.2016 року відповідно заяви в нотаріальну контору, а тому спадкове майно між ними слід поділити порівну, що становить по 5/12 часток двору та 5/12 часток земельних ділянок на кожного.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_2 слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.207,208,213,215,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.11.2014 року індексний номер 29599525 на право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 в частині одної шостої частки.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на одну шосту частину нерухомого майна, що розташоване в АДРЕСА_1 в склад якого входить: житловий будинок літ.А., літня кухня літ.Б., сарай літ.В., вбиральня літ.Г., колодязь №1, огорожа 2-3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_21.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на п'ять дванадцятих частин нерухомого майна, що розташоване в АДРЕСА_1 в склад якого входить: житловий будинок літ.А., літня кухня літ.Б., сарай літ.В., підвал літ.Б/пл., вбиральня літ.Г., колодязь №1, огорожа 2-3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на п'ять дванадцятих частин наступного нерухомого майна: земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_1, земельної ділянки площею 0,9701 га кадастровий номер НОМЕР_2, земельної ділянки площею 0,1513 га кадастровий номер НОМЕР_3, земельної ділянки площею 0,0927 га кадастровий номер НОМЕР_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5.

Визнати недійсним заповіт складений від імені ОСОБА_5 посвідчений 16 вересня 2013 року секретарем виконкому Черленівської сільської ради за №158.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_2 відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 про усунення від спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги

Суддя: