УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., КоротунаВ.М., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного підприємства «Мінералбуд», Валківської міської ради Харківської області про визнання договору недійсним та визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 3 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому зазначав, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 21 липня 2006 року № 3564, посвідченого приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Габінет Ю.І., на праві приватної власності належить незакінчена будівництвом нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_1 Рішенням Валківської міської ради від 28 квітня 2007 року № 109.3 йому було надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки за вказаною адресою. 7 травня 2012 року між ним та приватним підприємством «Мінералбуд» (далі - ПП «Мінералбуд») було укладено договір купівлі-продажу незакінченої будівництвом нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Посилаючись на те, що вказаний договір є недійсним, оскільки при його укладенні не було дотримано нотаріальної форми договору та не було проведено державної реєстрації переходу права власності до ПП «Мінералбуд» в установленому законом порядку, просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу незакінченої будівництвом нежитлової будівлі та визнати за ним право власності на нежитлову будівлю АЗС та АГЗС літ «Г-1, г, Д», що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 30 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу незакінченої будівництвом нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 укладений 7 травня 2012 року між ОСОБА_4 та ПП «Мінералбуд». Визнано за ОСОБА_4 право власності на нежитлову будівлю АЗС та АГЗС літ. «Г-1, Г, Д», що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 3 листопада 2016 року рішення Валківського районного суду Харківської області від 30 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-МІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваного рішення апеляційного суду в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що відповідно договору купівлі-продажу незакінченої будівництвом нежитлової будівлі від 21 липня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Валківського районного нотаріального округу Харківської області Габінет Ю.І., ОСОБА_4 є власником незакінченої будівництвом будівлі магазину, що розташована по АДРЕСА_1

На момент укладання договору купівлі-продажу готовність нежитлової будівлі складала 9 %.

Рішення ХV сесії V скликання Валківської міської ради від 28 квітня 2007 року № 109.3 ОСОБА_4 надано було дозвіл на виготовлення проекту зведення земельної ділянки площею 0,0480 га для будівництва та обслуговування магазину для подальшого надання в оренду по АДРЕСА_1 Крім того, було рекомендовано розроблений проект відведення земельної ділянки погодити з районним відділом земельних ресурсів, органами архітектури та охорони культурної спадщини, природоохоронними та санітарно-епідеміологічними органами і після отримання позитивного висновку державної експертизи в органах земельних ресурсів подати із заявою на затвердження Валківській міській раді.

7 травня 2012 року між ОСОБА_4 та ПП «Мінералбуд» було укладено договір купівлі-продажу незакінченої будівництвом нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що в силу вимог ст. 203 ЦК України вказаний договір є недійсним, оскільки при його укладенні не було дотримано нотаріальної форми договору та не було проведено державної реєстрації переходу права власності до ПП «Мінералбуд» в установленому законом порядку.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 8 постанови від 6листопада 2009 року № 9«Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205-210, 640 ЦК України тощо).

Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із ст.ст. 210 та 640 ЦК України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації.

Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним, апеляційний суд, встановивши, що при укладенні вказаного договору не було дотримано нотаріальної форми договору, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею. якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання права власності на спірну нежитлову будівлю, апеляційний суд виходив із того, що оскільки позивач після завершення будівництва не звертався до компетентних державних органів із відповідною заявою про прийняття в експлуатацію добудованого нежитлового приміщення та його державної реєстрації, то не реалізував своє право на введення нежитлового приміщення в експлуатацію в установленому законом порядку.

Такі висновки апеляційного суду грунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи ОСОБА_4 проте, що апеляційна скарга на рішення місцевого суду прокуратурою подана після спливу річного строку, який є присічним, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 70 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.

Оскільки апеляційна скарга подана керівником Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області у межах одного року з моменту оголошення оскаржуваного рішення, підстави для застосування абз. 3 ч. 3 ст. 297 ЦПК України відсутні.

Інші доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення апеляційного суду, не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 3 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:М.Є. Червинська
В.М. Коротун
О.В. Попович