УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Форум» Ларченко Ірини Миколаївни про захист прав споживачів, визнання договору споживчого кредиту та іпотеки недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним договір про надання кредиту № 0180/07/19-Nv від 26 грудня 2007 року, укладений між ним та акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум», банк), застосувати до сторін наслідки недійсності правочину, визнавши недійсним договір іпотеки від 26 грудня 2007 року, укладений між ним та АКБ «Форум», зняти заборону відчуження майна.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що відповідно до умов вказаного вище кредитного договору він отримав від банку кредит в сумі 40 000,00 доларів США строком до 24 грудня 2032 року під 12,5 % річних; цільове призначення кредиту - придбання 4-кімнатного житлового будинку по АДРЕСА_1. Також 26 грудня 2007 року між сторонами було укладено договір застави на цей будинок та іпотечний договір, предметом якого є земельна ділянка та житловий будинок по АДРЕСА_1.

Позивач зазначав, що він справно виконував договірні зобов'язання протягом семи років до зростання курсу долара, а потім неодноразово повідомляв банк про неможливість придбання ним валюти, просив надати можливість проведення розрахунків у гривневому еквіваленті, на що отримав відмову.

Посилаючись на те, що оскільки у кредитному договорі всупереч ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту не зазначено детальний розпис загальної вартості кредиту та відсутній графік платежів за кредитом, позивач вважав, що його ввели в оману щодо вартості кредитної послуги, оскільки в іншому випадку він би не підписав договір, а так він був позбавлений можливості оцінити його реальну вартість, у зв'язку із чим просив задовольнити позов.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області

від 29 липня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 липня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати на новий розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ПАТ «Банк Форум» на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, проаналізувавши умови спірного кредитного договору виходили з того, що вказаний договір укладено сторонами в передбаченій законом формі та його зміст відповідає вимогам закону; відповідачем при укладенні договору виконано вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що засвідчено сторонами своїми підписами в оспорюваному договорі, і позивач в передбачений законом строк не відкликав свою згоду на його укладення, прийняв запропоновані умови отримання кредиту, та користувався коштами, наданими у кредит, вже близько 9 років та протягом тривалого часу проводив оплату на виконання кредитних зобов'язань, у зв'язку із чим суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання спірного кредитного договору недійсним.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня

2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

В.М. Коротун