Справа № 366/630/17 Головуючий у І інстанції Тетервак Н. А.
Провадження № 22-ц/780/3265/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 20.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

20 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Білоконь О.В., Ігнатченко Н.В.,

за участі секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання договору частково недійсним та встановлення права здійснювати щомісячний платіж у фіксованому розмірі,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання договору частково недійсним та встановлення права здійснювати щомісячний платіж у фіксованому розмірі. Заявлені вимоги мотивував тим, що планував придбати автомобіль з розстрочкою платежу, натрапив на рекламу ТОВ «Авто Просто». 07 вересня 2011 року між сторонами було укладено угоду № 372315 про покупку автомобіля Chevrolet Cruze вартістю 150500 грн., та додатки до угоди № 1 3. При укладенні угоди продавець-консультант запевнив його, що угода цілком законна і вигідна для позивача, він вважав, що як звичайна розстрочка платежу йому під силу, і даний вид розрахунків і платежів його влаштовує, але навіть не уявляв, що ціна на автомобіль з кожним місяцем зростатиме, навіть коли він отримає автомобіль, при підписанні угоди ця умова оминалася продавцем. Фактично він попав під вплив обману і підписав угоду. 06 серпня 2012 року ОСОБА_2 згідно акту передачі-прийняття автомобіля та видаткової накладної отримав автомобіль Chevrolet Cruze, станом на день отримання якого щомісячний платіж за автомобіль становив 1804,21 грн. Протягом наступного часу після отримання автомобіля він продовжує виплачувати його вартість у розстрочку платежу, яка продовжує збільшуватися. Вважає, що відповідач, застосовуючи підміну понять «ціна автомобіля» та «поточна ціна автомобіля», використовує нечесну підприємницьку практику. Оспорюваною угодою встановлено, що учасник, який вже отримав автомобіль, може достроково розірвати угоду лише за умови повного виконання всіх платіжних зобовязань за угодою, тобто поки не буде повністю виплачена вся вартість автомобіля і щомісячні винагороди згідно з графіком, отже спірна угода містить ознаку, зазначену в п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому такі умови угоди слід визнати несправедливими. Також з угоди вбачається, що нею не встановлений строк, після якого угода припиняє свою дію, а умова угоди про її дію до повного виконання сторонами своїх зобовязань не є встановленим сторонами строком припинення дії угоди, оскільки суперечить ст. ст. 251, 252 ЦК України. ОСОБА_3 визнати недійсним п. п. 2.1, 2.2 ст. 2 ІІ розділу угоди № 372315 від 27 вересня 2011 року, визнати право за позивачем здійснювати щомісячний платіж за автомобіль, еквівалентний сумі платежу станом на 06 серпня 2012 року у сумі 155800 грн.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Іванківського районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального права, просив скасувати рішення Іванківського районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що з огляду на введення в оману споживача, надання нечіткої, неправдивої інформації стосовно договору, несправедливі положення договору на підставі встановлення жорстких обовязків споживача за відсутності обовязків відповідача, недодержання в момент вчинення правочину, передбаченого ЦК України порядку його укладання, відсутність у тексті правочину істотних умов є наданням пяти вагомих підстав визнання п. п. 2.1, 2.2 ст. 2 ІІ розділу додатку № 2 угоди № 372315 від 27 вересня 2011 року недійсними. Та обставина, що позивач станом на 04 травня 2017 року виплатив за автомобіль грошову суму, яка вдвічі перевищує вартість автомобіля на момент його отримання 06 серпня 2012 року, свідчить, що не на засадах інформованості, розуміння і згоди з умовами правочину ґрунтується осмислена воля особи на укладення правочину з розумінням і передбаченням наслідків його укладення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання договору частково недійсним та встановлення права здійснювати щомісячний платіж у фіксованому розмірі, суд першої інстанції виходив із того, що ті обставини, що ТОВ «Авто Просто» порушило права ОСОБА_2 при укладенні угоди від 27 вересня 2011 року № 372315 не підлягають доказуванню, оскільки дана обставина встановлена у рішенні Іванківського районного суду Київської області від 15 вересня 2016 року, яке набрало законної сили, а отже вимоги позивача щодо визнання недійсними п. п. 2.1, 2.2 ст. 2 ІІ розділу додатків до угоди № 372315 від 07 вересня 2011 року та визнання права за ОСОБА_2 здійснювати оплату за автомобіль в межах вартості на момент отримання 06 серпня 2012 року у сумі 155800 грн. є необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 27 вересня 2011 року ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_2 уклали угоду № 372315, предметом якої є надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля. Угода укладається шляхом підписання сторонами угоди, додатку № 1 та додатку № 2, які є невідємними частинами угоди.

Згідно ст. 2 угоди, ТОВ «Авто Просто» є товариством, що надає послуги, предметом яких є придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах АвтоТак. ТОВ «Авто Просто» гарантує надання учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання учасником всіх зобовязань, передбачених угодою.

Згідно ст. 3 угоди, ТОВ «Авто Просто» зобовязується надавати учаснику системи наступні послуги в порядку та строки, визначені угодою, включаючи, але не обмежуючись: включення учасника до системи АвтоТак шляхом підписання даної угоди; формування груп учасників для придбання автомобіля; включення учасника до групи для придбання автомобіля; організація та створення умов для придбання автомобілів учасниками системи; здійснення оплати автомобіля постачальнику за рахунок коштів, сплачених учасниками системи, на умовах угоди; забезпечення отримання автомобіля учасником системи згідно з умовами угоди; здійснення адміністративних процедур, необхідних для передачі автомобіля учаснику системи, який одержав право на отримання автомобіля; формування фонду для повернення коштів; приймання та перерахування страхових платежів відповідній страховій компанії; адміністрування груп, до складу якої входить учасник системи, протягом всього строку її існування; надання всіх інших послуг, визначених в угоді та додатках до неї; вчинення всіх інших дій, спрямованих на придбання учасником автомобіля через систему.

Згідно додатку № 1 до угоди № 372315 від 27 вересня 2011 року, сторони домовились про придбання автомобіля Chevrolet Cruze вартістю 150500 грн.

Згідно визначення термінів розділу І додатку № 2 угоди № 372315 від 07 вересня 2011 року, автомобіль транспортний засіб, що придбавається через систему АвтоТак. Марка та базова комплектність моделі автомобіля вказуються в додатку № 1. Поточна ціна автомобіля ціна автомобіля, яка встановлюється постачальником в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою.

Згідно п. п. 2.1, 2.2 розділу ІІ додатку № 2 угоди № 372315 від 07 вересня 2011 року, поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється ОСОБА_3 постачальником. Поточна ціна автомобіля, зазначена в додатку № 1 до угоди це остання поточна ціна автомобіля, повідомлена ОСОБА_3 постачальником на день укладення угоди.

Згідно п. п. 13.8, 13.9 розділу ІІ додатку № 2 угоди № 372315 від 07 вересня 2011 року, якщо учасник виявить бажання розірвати угоду та відмовитися від подальшої участі в системі АвтоТак протягом 7 календарних днів від дати підписання угоди, такому учаснику повертається вся сума коштів, внесена ним на рахунок ОСОБА_3. Якщо учасник виявить бажання розірвати угоду після терміну, встановленого в попередньому пункті, але до того, як його угода буде включена до певної групи, він повинен повідомити про це ОСОБА_3. У такому випадку угода буде розірвана, але йому не повертається сплачена ним плата за послуги, повязані зі вступом до системи. ОСОБА_3, якщо такий учасник сплатив повні внески до включення його угоди до групи, ці внески підлягають поверненню в такому з розмірі, в якому вони були сплачені, протягом 15 банківських днів після отримання письмової заяви та банківських реквізитів від учасника.

02 серпня 2012 року Філією «Автоцентр на Столичному» АТ «Українська автомобільна корпорація» (продавець), ТОВ «Авто Просто» (платник) та ОСОБА_2 (отримувач) укладено договір 218188-Y054400, за умовами якого продавець зобовязується передати у власність отримувача, а платник оплатити продавцеві вартість автомобіля, яка складає 155800 грн., на умовах цього договору.

06 серпня 2012 року продавець Філія «Автоцентр на Столичному» АТ «Українська автомобільна корпорація» та ОСОБА_2 уклали акт передачі-приймання автомобіля № zk25110269 про те, що відповідно до договору № 218188-Y054400 від 02 серпня 2012 року продавець передає, а покупець отримує автомобіль Chevrolet Cruze із транзитним номером т2 МВ 9396, вартістю 155800 грн.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підставами даного позову є невідповідність, на думку позивача, окремих умов договору вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», введення його в оману щодо умов договору, що призвело до утворення істотного дисбалансу договірних прав та обовязків на шкоду споживачеві та необхідність зміни зазначених умов договору в судовому порядку внаслідок цього.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме: відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочини, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин вважається правомірним не лише тоді, коли не визнаний судом недійсним, але й у тому випадку, коли його недійсність прямо не встановлена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є умови договору про визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Відповідно до ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

В матеріалах справи наявне рішення Іванківського районного суду Київської області від 15 вересня 2016 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09 листопада 2016 року, за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Авто Просто» про визнання права платити фіксований щомісячний платіж за автомобіль, яким встановлено, що укладена угода не містить в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливих умов, які б свідчили про порушення прав позивача, та в задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, вказаним преюдиційним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_2 не довів несправедливих умов, які б свідчили про порушення його прав як споживача.

При цьому судом першої інстанції було надано належної оцінки тим обставинам, що угода містить положення п. 13.8 ст. 13 додатку № 2 до угоди, згідно якої учаснику надається 7 днів для того, щоб детально ознайомитись з угодою та прийняти її чи відмовитись від участі в системі АвтоТак із поверненням суми всіх внесених на цей момент коштів, але позивач цією можливістю не скористався.

Також судом першої інстанції проаналізовано поняття «ціни автомобіля», яка, на думку позивача, повинна бути незмінною, і зроблено висновок про помилковість позивача при трактуванні умов угоди з огляду на те, що предметом угоди є надання послуг на отримання автомобіля, а не продаж автомобіля.

Крім цього, суд першої інстанції встановив, що угодою чітко встановлено строк її дії, що не суперечить вимогам цивільного законодавства та звичаям ділового обороту.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Отже, після ухваленого преюдиційного судового рішення про відмову в задоволенні вимог про визнання права платити фіксований щомісячний платіж за автомобіль, яким судом на підставі ґрунтовного та повного аналізу умов угоди здійснено висновок щодо відсутності в ній несправедливих умов, які б свідчили про порушення права позивача, сторони вже не можуть оспорювати встановлені судом факти щодо дійсності цього правочину.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів також звертає увагу, що умови укладеного сторонами договору щодо встановлення поточної ціни автомобіля до розрахунку щомісячних внесків не порушують принцип добросовісності, оскільки ціна автомобіля може як збільшуватись, так і зменшуватись і безпосередньо залежить від економічної ситуації в державі та курсу долара США до гривні, а відповідно формування вартості автомобіля перебуває поза межами контролю сторін.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до переоцінки доказів і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Білоконь О.В.

ОСОБА_4