Справа № 369/4669/15-ц Головуючий у І інстанції Усатов Д. Д.
Провадження № 22-ц/780/2923/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 21.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Білоконь О.В., Гуль В.В.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Бастіон» на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного підприємства «Бастіон», треті особи: Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Розвитку» та ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, -

встановила:

у провадженні Києво Святошинського районного суду Київської області перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Приватного підприємства «Бастіон», треті особи: Відділ державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Розвитку» та ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики.

11 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Києво Святошинського районного суду Київської області із заявою про забезпечення позову, яку мотивував тим, що позивачем було подано позовну заяву про стягнення боргу за договором позики, відповідно до якої останній просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача борг за договором позики у розмірі 42 119,53 доларів США, що станом на 12.12.2016 року за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним банком України, становить еквівалент 1 090 026,27 грн. та виділити для звернення стягнення частину майна в натурі пропорційну частці учасника ОСОБА_3 у статутному капіталі підприємства «Бастіон» та звернути стягнення на це майно на користь позивача в обсязі, необхідному для задоволення суми його кредиторських вимог до приватного підприємства «Бастіон», які складають у розмірі 42 119,53 доларів США, що станом на 12.12.22016 року за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним банком України, становить еквівалент 1 090 026,27 грн.

Підставою для звернення до суду із позовною заявою стало неможливість здійснити стягнення заборгованості за договором позики з ОСОБА_3 на його користь під час здійснення виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого напису за рахунок грошових коштів та майна ОСОБА_3

Зазначає, що у власності ПП «Бастіон» знаходиться майно нежитлові приміщення, мотельно-ресторанного комплексу за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Стоянка, вул. Лісна, будинок 1/1, загальною площею 454,1кв.м., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 04.11.2016 року № 72248721.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня інформація про наявність майна, зареєстрованого за іншими юридичними особами, частка в яких належить ОСОБА_3

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно мотельно-ресторанний комплекс за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Стоянка, вул. Лісна, будинок 1/1 є єдиним майном приватного підприємства «Бастіон», звернення стягнення на яке, може частково задовольнити вимоги позивача.

Заявник зазначив, що оскільки вищезазначена будівля є частиною майна приватного підприємства «Бастіон», на яке має право ОСОБА_5, то необхідно накласти арешт на мотельно-ресторанний комплекс за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Стоянка, вул. Лісна, будинок 1/1, загальною площею 454,1кв.м.

Просив вжити заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на 1/2 частину майна, що належить приватному підприємству «Бастіон» зокрема на нежитлові приміщення, мотельно-ресторанного комплексу за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Стоянка, вул. Лісна, будинок 1/1, загальною площею 454,1кв.м., в межах суми боргу, який складає 45845,12 доларів США, що станом на 24.03.2015 року за офіційним курсом гривні до долару США встановленим Національним Банком України становить еквівалент 1 061 308,75 грн.

Ухвалою Києво Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2017 року заяву задоволено.

Накладено арешт на 1/2 частину майна ПП «Бастіон», що розташоване за адресою: Київська область, Києво - Святошинський район, с. Стоянка, вул. Лісна, буд. 1/1, загальною площею 454,1кв.м., що належить відповідачу ОСОБА_3 у межах суми боргу, що становить 45845,12 доларів США.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, ПП «Бастіон» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність та необґрунтованість, такою, що постановлена з неповним зясуванням обставин справи, просило скасувати ухвалу Києво Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем в заяві про забезпечення позову не зазначено жодних причин у звязку з якими потрібно забезпечити позов, а також обґрунтування необхідності застосування того чи іншого виду забезпечення позову.

Також, зазначає, що не зазначено ані підстав для обрання такого виду забезпечення позову як накладення арешту на майно, яке належить ПП «Бастіон», ані жодних обставин, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, крім того, суд першої інстанції не перевірив, чи існувала реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Апелянт стверджує, що забезпечення позову шляхом накладення арешту, яке належить ПП «Бастіон», а не ОСОБА_3, є ознакою перешкоджання будь-яким чином господарські діяльності ПП «Бастіон».

Таким чином, апелянт, вважає, що оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції безпідставно обмежив власника майна ПП «Бастіон», який не має жодного відношення до боргового зобовязань ОСОБА_3 у здійсненні прав, передбачених ст.41 Конституції України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виникли правовідносини за договором позики на суму 239 790,00 грн. та є підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову у зазначеній справі може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, може бути заподіяно шкоду правам та законним інтересам позивача.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони узгоджуються з нормами процесуального права з огляду на наступне.

За правилами ч.1,2 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з вимогами ст.152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії та ін. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до абз.1,3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Як розяснив Пленум Верхового Суду України в своїй постанові №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у частині 1 статті 152 ЦПК України перелік видів забезпечення позову не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, встановлених частиною 4 зазначеної статті.

У відповідності до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року, колегія суддів, врахувала докази, наявні в матеріалах справи, пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність і співмірність способу забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам, в порядку забезпечення заявленого позову.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції узгоджуються з нормами процесуального права, які судом вірно застосовані.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Приватного підприємства «Бастіон» необхідно відхилити, а ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно з п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303,307,312-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу Приватного підприємства «Бастіон» відхилити.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді