Справа № 723/546/17
Провадження № 2/723/860/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Дедик Н.П.,

за участю секретарів судового засідання Антофій О.Г., Полішенко С.П., Петреску Л.М.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача - адвоката Бутирської І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -

встановив:

Позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, в якому посилається на те, що вона є рідною сестрою ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, внаслідок чого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини. Також із заявами про прийняття спадщини звернулися її рідна сестра ОСОБА_7 та відповідач по справі, яка є внучкою спадкодавця. Спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_6 немає, оскільки її син ОСОБА_8 помер раніше - ІНФОРМАЦІЯ_4. Вважає, що відповідачка має бути усунена від права на спадкування з тих підстав, що спадкодавець через похилий вік та тяжку хворобу перебувала в безпорадному стані, внаслідок чого не могла самостійно забезпечувати належним чином свої умови проживання та потребувала постійного стороннього догляду, а відповідач жодного разу не навідувалася до спадкодавця і не надавала ніякої допомоги, хоча знала, що така допомога потрібна і мала реальну можливість її надавати. Вказує, що відповідачці було відомо, що вона та її сестра ОСОБА_7 постійно допомагають спадкодавцю і до смерті допомагали батькові відповідачки, який був інвалідом 2 групи.. Допомога полягала в матеріальній підтримці та виконанні різних робіт по забезпеченню належних побутових умов їхнього проживання, придбанні ліків, відвідуванні в лікарні та догляду в себе вдома. За лікування ОСОБА_8 вона з сестрою заплатили 14500 грн. З 1993 року періодично, а з 2009 року постійно до часу смерті ОСОБА_6 вона з сестрою постійно опікувалися здоров»ям та побутовими потребами померлої - купляли продукти, предмети гігієни, необхідні предмети домашнього вжитку.

Зазначає, що в 2012 році вона змушена була доглядати за кордоном свого хворого чоловіка, а сестра ОСОБА_7, будучи інвалідом 3 групи, не могла приділяти достатньої уваги сестрі ОСОБА_6, при цьому відповідач ухилялася від виконання обов»язку по утриманню спадкодавця, тому ними було прийнято рішення про влаштування ОСОБА_6 за її згодою до стаціонарного відділення для постійного або тимчасового проживання с.Чудей Сторожинецького районного територіального обслуговування надання соціальних послуг, куди остання була поміщена 23.07.2012 року. Про перебування бабусі в даному закладі відповідачка дізналася під час похорон батька в квітні 2015 року. Незважаючи на це, відповідачка, маючи реальну можливість опікуватися своєю бабою, не надавала будь-якої матеріальної допомоги, не опікувалась нею, не цікавилася станом здоров»я та умисно ухилялася від виконання свого обов»язку щодо утримання спадкодавця. З ініціативи ОСОБА_7 відповідачка двічі відвідала бабусю в соціальному закладі, але й після цього не стала допомагати, знаючи, що потрібні ліки та належне харчування. Вона з сестрою продовжували опікуватися померлою, постійно відвідуючи її в соціальному закладі, забезпечуючи їжею, одежею, необхідними речами та предметами повсякденного вжитку.

Вказує, що має намір після отримання спадщини продати квартиру і за отримані кошти встановити надмогильні пам»ятники спадкодавцю та її сину.

Просить усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті її баби ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, пояснив, що починаючи з 1993 року позивач та її сестра ОСОБА_7 періодично опікувалися спадкодавцем ОСОБА_6 та її сином ОСОБА_8. Останній часто хворів і нерідко після лікарні перебував у ОСОБА_7 Позивач оплачувала лікування батька відповідача. Позивач з сестрою періодично допомагали ОСОБА_6 по господарству. З 2009 року надавали постійну допомогу, сестри по черзі їздили в смт.Красноїльськ до ОСОБА_6, привозили продукти, готували їжу, вирішували різні побутові питання. За 5-6 років до смерті спадкодавця сестри домовилися із жінкою з села, щоб та доглядала за ОСОБА_6, але син ОСОБА_8 не погодився з цим. З 26.07.2012 року і до дня смерті ОСОБА_6 перебувала на повному державному утриманні в територіальному центрі соціального обслуговування в с.Чудей, де її часто навідували позивач з сестрою, спілкувалися, цікавилися її потребами, приносили продукти харчування. Туди її влаштували позивач з сестрою, оскільки позивач була онкохвора, потребувала лікування закордоном, тому не могла продовжувати доглядати за ОСОБА_6. Відповідач є онукою спадкодавця ОСОБА_6, а тому, як відповідно до вимог Сімейного кодексу України, так і виходячи з традицій, зобов»язана була піклуватися про бабусю. Однак, усвідомлюючи потребу бабусі в допомозі, маючи можливість її надавати, цього не робила. Вказав, що йому невідомо, чи позивач повідомляла відповідача про необхідність допомоги ОСОБА_6 Після того, як відповідач була на похоронах батька, їй достовірно стало відомо про умови проживання бабусі, потребу в лікуванні. Позивач мала можливість надавати допомогу спадкодавцю, оскільки її діти живуть за кордоном, надають кошти, частину з яких вона спрямовувала на ОСОБА_6. Також коштами допомагала й інша сестра - ОСОБА_7 Вказав, що позивач вимушена була допомагати ОСОБА_6 не тому, що вони сестри, а через те, що остання потребувала допомоги. Не заперечив того факту, що на поховання ОСОБА_6 кошти надавали позивач та відповідач порівну. В період перебувань позивача закордоном, її пенсію з карткового рахунку знімала сестра ОСОБА_7 і кошти використовувала на потреби ОСОБА_6. Вважає несправедливим, щоб квартира спадкодавця перейшла до відповідачки. Позивач з сестрою мають намір після оформлення спадщини продати квартиру і за виручені кошти встановити надмогильні пам»ятники сестрі ОСОБА_6, її сину ОСОБА_8, батькам. Просив позовні вимоги довірителя задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що вона є онукою позивача, неодноразово відвідувала ОСОБА_6, але відповідача ніколи не бачила. Вона особисто та її мама повідомляли відповідачку про місце та умови перебування ОСОБА_6, однак відповідачку це не цікавило. ОСОБА_8 страждав алкоголізмом, що стало вагомою причиною поміщення ОСОБА_6 в соціальний заклад в с.Чудей, оскільки перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння створював небезпеку її життю, вигнав доглядальницю, яку найняли позивач з сестрою. Перед поміщенням в даний соціальний заклад, позивач та ОСОБА_7 переконалися, що там ОСОБА_6 буде надана належна допомога. Сестри часто навідували останню в с.Чудей, привозили необхідні ліки, продукти харчування, засоби гігієни. Про безпорадний стан спадкодавця свідчить її похилий вік, наявність захворювань, невелика пенсія. Відповідач згідно ст.264 СК України зобов»язана була доглядати за бабусею, такий обов»язок в неї виник з моменту її повноліття. Однак, цей обов»язок вона переклала на сестер спадкодавця та державу, хоча мала можливість надавати допомогу та опікуватися бабусею. Останню вона відвідала кільки разів за півроку до смерті з ініціативи ОСОБА_7, хоча знала місцеперебування задовго до похорону батька, оскільки під час телефонної розмови її матері з мамою ОСОБА_3, на її прохання мама передала своїй співрозмовниці, щоб та повідомила ОСОБА_3 про бабусю. В одне з відвідувань, дізнавшись про болячку на нозі бабусі, відповідачка не забрала її на огляд до кваліфікованого лікаря, а лише сфотографувала ногу, пояснивши, що проконсультується у лікаря. Відповідач не приймала участі в житті родини і з»явилася лише тоді, коли стало відомо про наявність спадку. Коли батько відповідачки потребував операції з видалення катаракти, то кошти на операцію надала позивач, а після її проведення вона особисто відвезла ОСОБА_8 додому до позивачки, де той перебував деякий час, потім він ще знаходився у ОСОБА_7, доки не відновився зір, після чого поїхав додому. Відсутність бажання у відповідача у піклуванні та догляді за бабусею підтверджує і той факт, що не здійснила поховання останньої самостійно за власний рахунок, а навпіл з ОСОБА_7 Вважає, що справедливо буде усунути відповідачку від права на спадкування. Просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що по мірі можливості допомагала батькові і бабусі, відвідуючи їх, не зобов»язана була повідомляти про це родичів чи сусідів. Про перебування бабусі в соціальній установі в с.Чудей дізналася під час похоронів батька. Їй не було відомо коли і чому бабусю туди помістили, про це її ніхто не повідомляв і не запитував її думки чи можливостей іншого варіанту влаштування. Не погоджується з доводами позивача, що вона ухилялася від утримання спадкодавця. Бабуся ніколи не зверталася до неї про надання допомоги. ОСОБА_7, повідомивши про перебування бабусі в с.Чудей, говорила, що їй нічого не потрібно, там все є для проживання, а також доглядає лікар. В період після похоронів батька і до смерті бабусі вона відвідувала останню в соціальному закладі сім разів, як з ОСОБА_7, ОСОБА_5, так і без них, привозила продукти, необхідні побутові речі. Вона бачила, що в закладі створені належні умови для перебування, забезпечений догляд, нормальне харчування, з цього приводу спілкувалася з працівниками закладу, їй повідомили, що враховуючи стан бабусі, яка була практично лежачою, в домашніх умовах постійного догляду та медичного обслуговування забезпечити не зможу. Працівники закладу жодного разу не говорили про відсутність чи нестачу ліків, продуктів харчування, предметів гігієни, одягу, навпаки, говорили, що все є, додатково нічого не потрібно. Під час одного з відвідувань з»ясувалося, що в бабусі на нозі утворилася виразкоподібна рана, працівники закладу повідомили, що лікують її лікарськими мазями. Вона сфотографувала ногу і показала фото лікарю-дерматологу в Чернівцях, на що той повідомив, що причиною є проблеми з судинами, враховуючи те, що бабуся була нетранспортабельна, іншого лікування не запропонував, вказавши, що здійснюваного догляду достатньо. Під час спілкування з бабусею остання говорила, що їй нічого не потрібно. Вважає, що бабуся не перебувала в безпорадному стані, так як знаходилася в належних умовах в соціальному закладі в с.Чудей. Їй невідомо, чи перебувала бабуся в безпорадному стані, коли поживала разом з сином, який вживав алкоголь. Вона приймала участь в похованні батька, бабусі. В матеріалах справи є довідка, що ОСОБА_7 здійснила поховання бабусі, отримана вона була для того, щоб ОСОБА_7 виплатили державну допомогу на поховання. Не погоджується з доводами позивача, що остання здійснювала догляд та надавала допомогу спадкодавцю, оскільки ОСОБА_6 знаходилася на повному державному утриманні, побутовий та медичний догляд здійснювався соціальним закладом. Позивач є постійним резидентом США з 2004 року. Згідно інформації ДПС України позивачка з 2012 року часто їздила в США на тривалий період, тому не могла забезпечити той догляд за ОСОБА_6, про який зазначено в позові. ОСОБА_7 не є позивачем по справі, крім того, вона є інвалідом 3 групи, до бабусі в Чудей їздила лише з нею на машині. Просила відмовити в задоволені позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що батько відповідачки проживав разом з нею та дружиною в м.Чернівці до 2006 року, тому він не потребував піклування з 1993 року, як про це зазначає позивач. В подальшому відповідач спілкувалася зі своїм батьком в телефонному режимі, ні він, ні ОСОБА_6 не зверталися до неї про допомогу. Відповідачка приїжджала в смт.Красноїльськ до батька й бабусі, надавала допомогу, в якій бачила потребу, але догляд за бабусею здійснював син - батько довірительки, так як вони проживали разом. В період часу, коли син їздив на лікування, ОСОБА_6 не була в такому стані, щоб її не можна було залишити одну. Відповідачку тоді не повідомляли, що потрібна допомога. Після смерті сина ОСОБА_6 не перебувала в безпорадному стані, так як знаходилася в соціальному центрі на державному утриманні і отримувала допомогу від працівників центру, якої було достатньо для нормального проживання в закладі. Позивач регулярно їздила в США, де перебувала по кілька місяців, що підтверджено відомостями з ДПС України і заперечує той факт, що вона двічі на місяць навідувала сестру в соціальному закладі в с.Чудей, про що зазначено в довідці цього закладу, що долучена до позову. Виписки з карткового рахунку позивачки про нарахування та зняття пенсії у її відсутності на Україні не підтверджують, що кошти спрямовувалися саме на догляд за ОСОБА_6. Позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, що спадкодавець зверталася за допомогою до відповідачки, остання ухилялася від її надання, що спадкодавець перебувала в безпорадному сані і потребувала допомоги саме відповідача. Вважає позов необґрунтованим і просила відмовити в його задоволенні.

Заслухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що є рідною сестрою позивачки та померлої ОСОБА_6 В 2009 році у ОСОБА_6 стався інсульт, вона лежала в лікарні в Чернівцях, де її доглядали вона та позивач, купляли ліки, годували. З лікарні вона забрала сестру до себе, а через три місяці її забрала позивач, в якої ОСОБА_6 перебувала також близько трьох місяців. В 2010 році у ОСОБА_6 стався другий інсульт, вона з позивачкою знову доглядали за сестрою, по черзі сиділи біля неї, готували їжу і приносили. З лікарні так само почергово забирали до себе. Крім них, ОСОБА_6 ніхто не опікувався, син ОСОБА_8 цей час вживав алкоголь, онука не цікавилася бабусею. Вони також регулярно приїжджали до сестри додому в смт.Красноїльськ, привозили продукти, необхідні речі, там прибирали, прали, доглядали за грядками. Вони і раніше лікували ОСОБА_6 і її сина. ОСОБА_6 згадувала про онуку ОСОБА_3, чекала на неї, але остання не приїжджала. Через те, що вона була онкохворою, а позивач змушена була їхати в США для лікування чоловіка, вони домовилися з жінкою з селища про догляд за ОСОБА_6. Та побула 3 дні і син ОСОБА_6, який вживав алкоголь, вигнав доглядальницю. Покійна сестра попросила, щоб її відвезли в будинок пристарілих в с.Чудей, де їй буде краще, ніж вдома. Вони переконалися, що в цьому закладі нормальні умови, оформили необхідні документи і відвезли сестру. Там сестра перебувала з 2012 року до смерті. В травні 2014 року ОСОБА_8 зателефонував до неї і повідомив, що погано бачить. Вони поїхали в клініку по зору, де повідомили, що потрібно робити операцію, вставляти кришталик. В подальшому вона з ОСОБА_2 супроводжували його на операцію і забирали з клініки до неї, де ОСОБА_8 перебував, доки не відновився зір. Кошти на операцію в сумі 10400 грн. дала позивач. Відповідач з нею та позивачкою не спілкувалася, але їй відомо, що мати ОСОБА_2 спілкувалася з мамою відповідачки і та просила передати відповідачці про стан бабусі, коли відбулася ця розмова - не знає. Вона особисто не зверталася до відповідачки щодо безпорадного стану бабусі. Під час похорону ОСОБА_8 - батька відповідачки, вона повідомила останній, що бабуся перебуває в будинку пристарілих в с.Чудей. Відповідачка за її пропозицією поїхала з нею в Чудей до бабусі. Остання внуку не впізнала, нічого в неї не питала, не просила. Після перенесених інсультів ОСОБА_6 всіх впізнавала. Відповідачка не відмовлялася їхати до бабусі, була лише двічі разом з нею, так як вона сказала відповідачці, що ОСОБА_6 важко реагує на чужих людей, був випадок, коли до неї приїхав хтось, кого остання не пам»ятала, і від цього хвилювання в неї погіршилося здоров»я. Тому бабусю потрібно підготувати до зустрічі з іншими. Коли двічі їхала до сестри з відповідачкою, остання нічого не привозила бабусі, так як вона їй говорила, що в будинку пристарілих гарні умови, догляд, там добре годують. Дійсно умови були чудові, чисто, 4-разове харчування, належний санітарно-гігієнічний догляд. У сестри на нозі утворилася рана, в будинку пристарілих їй робили ванни, наносили мазі. Відповідач сфотографувала ногу, щоб показати лікареві і порадитися з приводу лікування. Більше вона нічого не зробила, не забрала бабусю в лікарню, не привезла лікаря. Те, що ОСОБА_6, знаходячись в будинку пристарілих, була в безпорадному стані підтверджує те, що вона не ходила, не могла впізнати онуку, коли та приїхала. Позивачка, перебуваючи за кордоном, надавала допомогу ОСОБА_6, оскільки дозволила їй отримувати пенсію і використовувати кошти на утримання покійної сестри та сина останньої. Перебуваючи в Україні, позивач як медик, забирала ОСОБА_6 на лікування в Чернівці, коли ставалися інсульти, здійснювала за нею догляд, забезпечувала необхідними ліками.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомив, що він є сином позивача. В 1992 році виїхав до США, де проживає по даний час, з 2011 року є громадянином США. В Чернівці приїжджав перший раз в 2006 році, потім ще кілька разів - в жовтні 2014 р., з листопада 2015 р. по січень 2016 р., в серпні-вересні 2016 року. Йому відомо, що ОСОБА_6 виховувала внучку ОСОБА_3 до п»ятирічного віку, після чого внучка не була в бабусі, не надавала їй допомоги. Про безпорадний стан бабусі відповідачу було відомо від його колишньої дружини. Інформації про те, що відповідач відвідувала ОСОБА_6, до нього не надходило. Позивач доглядала за сестрою ОСОБА_6 в себе дома, коли та була після інсульту, забезпечувала ліками. Він також надавав матеріальну допомогу ОСОБА_6 за власною ініціативою, а не на її прохання. У жовтні 2014 року він відвідував ОСОБА_6 в будинку пристарілих в с.Чудей, остання майже не розмовляла, спочатку його не впізнала, думала що це син ОСОБА_8. Її потрібно було доглядати - допомагати підніматися, ходити. Завдяки тітці ОСОБА_7 ОСОБА_6 була помита, причесана. Умови в закладі були в доброму стані, харчування достатнє. З відповідачкою бачився лише на похоронах батька в грудні 2015 року, спілкувався з нею стосовно справи загибелі в ДТП її батька, говорив, щоб вона контролювала за розслідуванням. Після ще деякий час спілкувалися по скапу, потім спілкування припинилося.

Свідок ОСОБА_10 в суді пояснила, що в будинку пристарілих в с.Чудей живе вже 10 років. ОСОБА_6 привезли туди близько 4 років назад. Вони були в одній кімнаті, тому вона за нею доглядала. До неї приходили її сестри, приносили продукти, ліки, цікавилися її станом. Внучку ОСОБА_6 бачила двічі, та приходила з ОСОБА_5 і ОСОБА_7, приносили сумки, але вона не бачила, щоб внучка бабусі давала щось окремо. Вона бачила внучку двічі, можливо та приходила у її відсутності. ОСОБА_6 мало розмовляла, про внучку нічого не говорила. ОСОБА_5 приходила з чоловіком та сином. До неї не раз телефонували ОСОБА_7 і ОСОБА_5, остання навіть з США дзвонила, цікавилися ОСОБА_6. Внучка до неї не дзвонила стосовно бабусі. По телефону з внучкою вона не розмовляла. В будинку умови дуже добрі, достатнє харчування, гарний догляд зі сторони працівників закладу та медичного персоналу, вони всім забезпечені, в тому числі одягом, їжею, ліками, предметами гігієни, і нічого не потребують.

Свідок ОСОБА_11 в суді пояснив, що він працює завідуючим стаціонарного відділення для постійного або тимчасового проживання с.Чудей Сторожинецького районного територіального центру соціального обслуговування. ОСОБА_6 поступила до них з 23.07.2012 року і проживала до ІНФОРМАЦІЯ_3 - дня смерті. До них поступають люди, за якими нема кому доглядати, які не можуть самостійно забезпечувати свої потреби. У ОСОБА_6 син був інвалідом. Про поміщення клопотали її сестри, так як не було кому за нею доглядати. Вона була хвора, після інсульту, коли поступила до них, могла ходити, в подальшому через здоров»я і вік стан її погіршувався, вона постійно лежала. За час проживання у них ОСОБА_6 не хворіла і не потребувала особливого лікування. В основному її відвідували сестри, приносили все необхідне, ліки за вказівкою їхнього лікаря. Їхня установа не є лікувальною, тому в них є лише найнеобхідніші медикаменти. Від співробітників дізнався, що один раз з ОСОБА_7 була внучка ОСОБА_6, до нього внучка не зверталася. У них не ведеться обліку відвідувань, нема обов»язку повідомляти про відвідування. ОСОБА_6 перебувала на державному забезпеченні, отримувала 25 відсотків пенсії. Харчуванням, предметами вжитку, гігієни вони забезпечені повністю. ОСОБА_6 не потребувала додаткового догляду, сестри нею опікувалися, так як вони гарна сім»я.

Свідок ОСОБА_12 в суді пояснила, що вона є матір»ю відповідачки. Їй відомо, що ОСОБА_3 після смерті батька відвідувала бабусю з ОСОБА_7 будинку в с.Чудей 1-2 рази на місяць, возили дещо з харчування, але забезпечення там було добре. ОСОБА_7 говорила, щоб без попередження не їхати, бо це викликає занепокоєння і погіршення стану ОСОБА_6. В грудні 2015 року вона разом з ОСОБА_3 та сином ОСОБА_13 також їхали в Чудей, ОСОБА_6 їх не впізнала, ОСОБА_3 розповідала, що бабуся її також не впізнала, коли приїжджала з ОСОБА_7. Вона бачила, що умови в будинку були добрі. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 займалися похованням батька ОСОБА_8. Їй невідомо, чи позивач надавала допомогу спадкодавцю, знає, що та постійно їздила в Америку. Також їй відомо, що позивач та ОСОБА_7 приводили до ОСОБА_6, коли та перебувала в с.Чудей, секретаря сільської ради з метою оформлення заповіту. Вона особисто дізналася про поміщення ОСОБА_6 в соціальний заклад від людей з Красноїльська на похоронах ОСОБА_8. Яка була причина поміщення - їй невідомо. ОСОБА_3 відвідувала бабусю з батьком до його смерті, коли ті проживали в смт.Красноїльськ, скільки разів - не пам»ятає.

Свідок ОСОБА_14 в суді пояснив, що він є братом відповідача, йому відомо, що ОСОБА_3 підтримувала зв»язок з бабусею, відвідувала її. Він також їздив з ОСОБА_3 та мамою в будинок пристарілих до ОСОБА_6. Під час цього візиту ОСОБА_6 не зверталася до ОСОБА_3 за допомогою. Умови в будинку пристойні, було чисто, охайно. Від ОСОБА_3 чув, що вона їздила до бабусі не рідше одного разу в місяць. Йому невідомо, чи надавала ОСОБА_3 бабусі якусь допомогу.

Свідок ОСОБА_15 в суді пояснив, що з ОСОБА_6 давно знайомий, працював головою селищної ради Красноїльська. Йому відомо, що остання перенесла інсульт, після якого жила 3 місяці у ОСОБА_5, потім повернулася додому. Вона хотіла бути вдома в Красноїльську, а не в сестри в Чернівцях. Після цього вона лікувалася ще в їхній селищній лікарні. Вона вже не в змозі була за собою доглядати і хотіла, щоб її помістили в будинок пристарілих. Її син ОСОБА_8 був на пенсії по інвалідності і не міг допомагати матері. Йому відомо, що в ОСОБА_6 була внучка ОСОБА_3, чи допомагала внучка бабусі - не знає. Сама ОСОБА_6 нічого не говорила йому про внучку. Він був 2-3 рази у ОСОБА_6 в Чудеї, також відвідував її вдома в Красноїльську. Вона не говорила, що потребує будь-якої допомоги, не висловлювала скарг. До неї часто приїжджали сестра ОСОБА_5 з чоловіком та сестра ОСОБА_8. Йому невідомо, чи позивач надавала кошти на догляд за ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_16 в суді пояснила, що знала як ОСОБА_6, так і всю сім»ю ОСОБА_6. Проживала недалеко від ОСОБА_6, завжди проходила мимо її будинку, вони часто спілкувалися. Внучку ОСОБА_3 бачила в дитинстві, так як її виховувала бабуся, потім побачила її на похоронах батька ОСОБА_8. В інший період її не бачила. У ОСОБА_6 було два інсульти, вона потребувала допомоги, ОСОБА_8 також був хворий. Допомогу надавали сестри ОСОБА_8 і ОСОБА_5, вони привозили продукти, прали, великі речі для прання брали в Чернівці. Для обробітку городу ОСОБА_6 наймала людей.

Свідок ОСОБА_18 в суді пояснив, що є племінником позивача, знає ОСОБА_6, її сина ОСОБА_8. З 90-х років остання хворіла, сама себе забезпечувала. Син був хворий, інвалід, ОСОБА_6 потребувала допомоги. В останні роки знаходилася Чудейському будинку. Йому відомо з розмов рідних, що крім ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_19 її ніхто більше не провідував. Внучку ОСОБА_3 він побачив на похоронах її батька ОСОБА_8. Йому невідомо про звернення ОСОБА_6 щодо потреби в допомозі. Вона опинилася в Чудейському будинку в результаті хвороби. Він туди не приходив, але з розмов чув, що вона не всіх впізнавала, у неї були провали в пам»яті. Він не знає, якої саме допомоги потребувала ОСОБА_6, але зі слів інших - це була потреба сторонньої допомоги.

Свідок ОСОБА_20, в суді пояснила, що вони з ОСОБА_6 були сусідами, вона приходила до останньої. Коли та перенесла інсульт, була деякий час у сестер, але хотіла додому. Після цього вона потребувала посиленого догляду. До неї постійно приїжджали сестри ОСОБА_5 і ОСОБА_8, прибирали, поралися на городі. Син за нею не доглядав, бо часто знаходився в компанії, де вживали алкоголь. В розмовах про дітей і внуків ОСОБА_6 згадувала свою внучку, їй було прикро, що та не приїжджає. Вона відвідувала ОСОБА_6 в Чудеї, коли приїздила до свого племінника. В той час нікого не було з відвідувачів, ОСОБА_6 доглядала працівник закладу. Їй невідомо, чи зверталася ОСОБА_6 чи інші до внучки за допомогою.

Свідок ОСОБА_21 в суді пояснив, що жив з ОСОБА_6 і її сином ОСОБА_8 в одному будинку. Коли вона захворіла, сестри забрали її в Чернівці. Там вона була 3-4 місяці і повернулася додому, була ходячою. Син вживав алкоголь і сестри віддали її в будинок пристарілих в Чудей. Там її відвідували сестри ОСОБА_8 і ОСОБА_5, ОСОБА_19 - чоловік останньої. Вони і в Красноїльськ приїжджали і допомагали їм. Саме вони дали 3 тис.грн. на ремонт даху в будинку, який він міняв особисто. ОСОБА_3 не бачив з 90 років. В одній з розмов з ОСОБА_8, той, будучи випившим, скаржився, що його покинули найближчі люди - донька і прийомний син. ОСОБА_3 була на похоронах батька, брала участь в похованні. Йому невідомо, чи звертався хтось до ОСОБА_3 за допомогою ОСОБА_6. Остання та її син згадували про ОСОБА_3, але не говорили, що намагалися спілкуватися з нею, зверталися за допомогою чи бажали поїхати до неї.

Свідок ОСОБА_22 в суді пояснила, що знала ОСОБА_6 багато років. ЇЇ родина дружня, сестри ОСОБА_5 і ОСОБА_8 часто приїжджали. ОСОБА_6 виховувала внучку до 5-6 років, так як батьки навчалися. Коли ОСОБА_6 постаріла, їй вже було важко себе обходити. Вона з образою говорила, що внучка не приїжджала. Сестри продовжували приїжджати. Коли ОСОБА_6 стала немічною, потребувала допомоги, її віддали в будинок престарілих. ОСОБА_8 повернувшись, до матері вживав алкоголь, коли захворів, то його забрали ОСОБА_5 і ОСОБА_8 на лікування. Коли були у ОСОБА_8 проблеми з зором, вони також його лікували.

Свідок ОСОБА_23 в суді пояснив, що ОСОБА_6 з часу хвороби знаходилася на утриманні сестер ОСОБА_5 і ОСОБА_7, вони забезпечували грішми, лікуванням, ліками, харчуванням, які також здійснювали догляд. Внучка не приймала участі в догляді за бабусею, не спілкувалася з нею. До поміщення в Чудей ОСОБА_6 потребувала догляду, так як знаходилася в хворобливому стані, догляд здійснювали сестри, які привозили їжу, здійснювали догляд за будинком. Син не міг забезпечити догляд за матір»ю, оскільки страждав алкоголізмом, через це були сварки між ними. ОСОБА_7, ОСОБА_5 з чоловіком ОСОБА_19 протягом останніх 10 років приїжджали завжди втрьох в Красноїльськ. При цьому ОСОБА_19 завжди провідував його родину. Зі слів ОСОБА_5 йому відомо, що коли та знаходилася в США, то допомагала грішми. Пояснив, що він проживав постійно в Красноїльську до 2000 року, потім регулярно приїжджав до батьків, за виключенням періодів, коли перебував закордоном, зокрема в Ізраїлі, Німеччині, Росії, Франції, Іспанії по 2-3 місяці.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідними сестрами, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1, НОМЕР_2 (а.с.8, 12), копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_24., ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 (а.с.9).

ОСОБА_6 була матір»ю ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 65 років в сел..Красноїльськ Сторожинецького району Чернівецької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.13,14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла у віці 88 років в с.Чудей Сторожинецького району Чернівецької області (а.с.11).

Відповідно до довідки державного нотаріуса Сторожинецької державної нотаріальної контори від 01.02.2017 року №10/02-14 після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 заведена спадкова справа, особами, які подали заяви про прийняття спадщини є ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7 (а.с.40).

З виписок з історії хвороби ОСОБА_8 за 2001,2003,2005,2006,2007,2008 роки вбачається, що він неодноразово проходив лікування в умовах стаціонару через захворювання печінки, шлунка, серця, легень (а.с.15-22, 37,38). Також проходив лікування в січні-березні 2014 року в ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня», в ході якого медикаментами забезпечувався за власний рахунок (а.с.25).

Відповідно до довідки загально профільної МСЕК м.Чернівці, виданої 12.12.2007 року безтерміново, ОСОБА_8 був інвалідом другої групи (а.с.24).

Відповідно до довідки ПП «Центр сучасної офтальмології «Ваш зір» ОСОБА_8 проходив лікування з 15 по 16 липня 2014 року, йому була проведена операція, вартість лікування 10200 грн. (а.с.41).

З витягів з історії хвороби ОСОБА_6 вбачається, що з 12.05.2009 р. по 26.05.2009 р., з 16.06.2010 р. по 12.07.2010 р., з 09.04.2011 р. по 11.04.2011 р. в різних лікувальних закладах м.Чернівці знаходилась на лікуванні через ішемічний інсульт та супутні захворювання (а.с.27-29).

З довідки Красноїльської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 26.10.2016 року, наданої на адвокатський запит, вбачається, що ОСОБА_6 неодноразово лікувалася в даному закладі в 2011 та 2012 роках, а ОСОБА_8 - в 2013, 2014 роках. Медикаменти для лікування купляли ОСОБА_5, ОСОБА_7, які відвідували хворих в лікарні та доглядали за ними вдома (а.с.30).

ОСОБА_6 належала квартира по АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1996 року (а.с.32).

Відповідно до довідки виконкому Красноїльської селищної ради від 08.09.2016 року №1370 ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, що помер ІНФОРМАЦІЯ_4, були зареєстровані по АДРЕСА_2 (а.с.34).

Згідно листа Сторожинецького районного територіального центру соціального обслуговування від 12.10.2016 року №306 ОСОБА_6 перебувала у стаціонарному відділенні для постійного або тимчасового проживання (с.Чудей) з 23.07.2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_6 у відділенні потребувала постійної сторонньої допомоги та догляду, самостійно забезпечити умови свого життя не могла. У відділенні її відвідували сестри ОСОБА_7. та ОСОБА_5 один-два рази на місяць (а.с.35).

Згідно листа Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від 21.06.2017 року №04/510 ОСОБА_6 з 26.07.2012 року перебувала в стаціонарному відділенні тимчасового та постійного проживання с.Чудей Сторожинецького територіального центру соціального обслуговування на повному державному утриманні, за період перебування отримувала 25% належного розміру пенсії (а.с.98).

Відповідно до довідок Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат ОСОБА_8 в період з березня 2013 року по березень 2015 року отримував пенсію по інвалідності в розмірах 1043, 18 грн., 1098,18 грн.; ОСОБА_6 - з березня 2014 року по березень 2016 року в розмірах 326,63 грн., 362,56 грн. (а.с.99,100).

Згідно з виписок по картковому рахунку ОСОБА_5 за періоди з 01.04.2014 р. по 31.10.2014 р., з 01.04.2015 р. по 31.10.2015 р., їй щомісяця на рахунок зараховувалася пенсія в розмірі 1229,22 грн., які після зарахування знімалися готівкою (а.с.101,102).

ОСОБА_5 в 2015, 2016 роках нараховувалася пенсія в розмірах 1229,22 грн., 1354,22 грн., 1410, 22 грн., 1527,22 грн., що підтверджується довідками ГУ ПФУ м.Чернівці (а.с.113, 114).

Наявність у ОСОБА_5 онкологічного та інших захворювань підтверджується виписками з історії хвороби за 1994 рік, 1998 рік, 2014 рік, звітами медичного обстеження, проведеного в 2008, 2011 році (а.с.103-108).

На а.с.112 міститься ксерокопія документа, з якого вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є резидентом США з 09.07.2004 року.

Згідно інформації ДПС України в період з 07.10.12 по 17.12.12 року, з 15.05.13 по 04.11.13 року, з 19.04.14 по 26.10.14 року, з 21.03.15 по 06.09.15 року ОСОБА_5 перебувала за межами України (а.с.123).

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно роз»яснень п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року правило частини п»ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу не були зобов»язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Правовідносини щодо обов»язку утримання інших членів сім»ї та родичів регулюються главою 22 Сімейного кодексу України. Так, ч.1 ст.267 СК України передбачено, що повнолітні внуки, правнуки зобов'язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.

Позивач, звертаючись з позовом до суду, посилається, зокрема, на норми абз.2 ч.3, ч.5 ст.1224 ЦК України, ст.264 СК України.

Згідно абзацу 2 ч.3 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухиляються від виконання обов»язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Верховний Суд України в зазначеній вище постанові Пленуму роз»яснив, що правило абзацу другого частини третьої ст.1224 ЦК стосується особи, яка зобов»язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов»язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов»язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов»язку.

Частиною 1 ст.264 СК України передбачено, що внуки, правнуки зобов'язані піклуватися про своїх бабу, діда, прабабу, прадіда. Виходячи із конструктивного розміщення даної норми в Сімейному кодексі України, а саме, що вона відноситься до глави 21 «Особисті немайнові права та обов»язки інших членів сім»ї та родичів» та виходячи із поняття «піклування», яким є забезпечення прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров»я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов»язки, суд вважає, що дана норма закону не підлягає застосуванню при вирішенні спору в даній справі, так як відповідно до ст.1224 ЦК України підставою для усунення відповідача від спадкування є ухилення від надання допомоги та утримання спадкодавця.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що при вирішенні даного спору застосуванню підлягають норми ч.5 ст.1224 ЦК України, ст.267 СК України.

Відносно цих вимог закону встановлено, що відповідач ОСОБА_3, будучи донькою ОСОБА_8, що помер ІНФОРМАЦІЯ_4, є спадкоємцем за правом представлення відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України після смерті спадкодавця ОСОБА_6 - бабусі відповідача, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Дана обставина визнана сторонами по справі, а тому згідно ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 внаслідок свого похилого віку та перенесених важких захворювань, зокрема ішемічного інсульту, в 2009, 2010 роках, не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала догляду та допомоги, які не надавалися її сином ОСОБА_8, з яким вона проживала в смт.Красноїльськ. Причиною такої поведінки останнього є зловживання алкоголем, через що між матір»ю і сином виникали суперечки, син вигнав доглядальницю матері, яку запросили сестри ОСОБА_6 Дані обставини підтверджуються показами свідків. В судовому засіданні не було встановлено, що ОСОБА_8 не міг виконувати свого обов»язку по догляду за матір»ю саме внаслідок своєї інвалідності та стану здоров»я, оскільки з досліджених письмових документів вбачається, що останній регулярно лікувався в період з 2001 по 2008 роки. Наведене свідчить, що ОСОБА_6 перебувала в безпорадному стані, що зумовило її переїзд у стаціонарне відділення для постійного або тимчасового проживання в с.Чудей Сторожинецького районного територіального центру соціального обслуговування, де вона проживала з 23.07.2012 року до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, в судовому засіданні не доведено, що син ОСОБА_6 з поважних причин не міг надавати належного утримання матері, що про це було відомо відповідачу, внаслідок чого вона як онука зобов»язана була утримувати бабусю згідно ч.1 ст.267 СК України, однак ухилилася від виконання цього обов»язку. Оскільки, як представники позивача, так і свідки в суді пояснили, що їм невідомі факти про те, що відповідач приїжджала чи в інший спосіб контактувала з батьком і бабусею і що в період до поміщення ОСОБА_6 в соціальний заклад в с.Чудей, остання, її син, сестри чи хтось з допитаних свідків повідомляв відповідача про необхідність її допомоги.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідач дізналася про перебування своєї бабусі ОСОБА_6 в стаціонарному відділенні для постійного або тимчасового проживання в с.Чудей Сторожинецького районного територіального центру соціального обслуговування, під час похоронів батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Про це їй повідомила ОСОБА_7, що остання підтвердила в судовому засіданні як свідок. Також свідок вказала, що до цього вона не повідомляла ОСОБА_3 про потреби бабусі і поміщення в даний заклад. Не спростовують даних обставин посилання представника позивача ОСОБА_2 про те, що вона переказувала через свою маму матері відповідачки, щоб та повідомила ОСОБА_3 про перебування бабусі, оскільки вона не підтверджена належними доказами, в тому числі показами свідка ОСОБА_12 - матері відповідача, а свідок ОСОБА_7 в суді щодо наведеного пояснила, що їй відомо це зі слів ОСОБА_2 і не знає, коли відбувалася така розмова.

Дізнавшись про те, де перебуває бабуся, відповідачка їздила до неї, цікавилася умови перебування в соціальному закладі, де її повідомили, що догляду і утримання, який надається ОСОБА_6 достатньо і додатково нічого не потрібно.

В судовому засіданні поясненнями сторін, показаннями свідків встановлено, що умови перебування ОСОБА_6 в зазначеному соціальному закладі були належні, за нею здійснювався відповідний догляд, в тому числі медичними працівниками, надавалася необхідна допомога, забезпечувалося достатнє харчування. Обставин, які б свідчили, що ОСОБА_6 наданої допомоги та догляду не було достатньо і була потреба в додатковому харчуванні, лікуванні, забезпеченні одягом, іншими речами та предметами першої необхідності, чи необхідність в догляді іншими особами, зокрема отримання такої допомоги чи догляду саме від відповідача і що про це до останньої зверталися сама ОСОБА_6, або завідуючий чи працівники закладу, інші особи, не було встановлено. Ті обставини, що позивач і її сестра ОСОБА_7, регулярно відвідували ОСОБА_6, привозили їй продукти, необхідні речі, ліки, на думку суду, не свідчать про потребу в них останньої, а підтверджують міцні і доброзичливі родинні стосунки між сестрами, що ґрунтуються на любові, взаємодопомозі і взаємовідповідальності. Посилання позивача, що в періоди перебування її закордоном, кошти від пенсії отримувала сестра ОСОБА_7 і використовувала на матеріальне утримання і догляд за ОСОБА_6, не були доведені в судовому засіданні, оскільки факт зняття коштів нарахованих пенсій відповідно до виписок з карткового рахунку позивача, на які остання посилається в обгрунтування даної обставини, не може служити доказом, що ці кошти використовувалися на ОСОБА_6

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, який є витягом із узагальнення з даного питання, яке було обговорено і взято до відома на засіданні пленуму Вищого спец суду, зазначається, що виходячи із змісту ч.5 ст.1224 ЦК, суд при вирішенні такої справи повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов»язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов»язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов»язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги. Крім цього, підлягає з»ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Лише за наявності всіх зазначених обставин і доведеності в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що в ході розгляду справи не доведено обставин ухилення відповідача ОСОБА_3 від надання допомоги ОСОБА_6 та потреби останньої в допомозі саме відповідача, оскільки спадкодавець перебувала на повному державному утриманні в соціальному закладі, отримувала додаткову допомогу від родичів, необхідності у ОСОБА_6 будь-якого виду допомоги, понад ту, яку вона отримувала, і саме від відповідача - не встановлено. Ті обставини, що позивач впродовж багатьох років допомагала спадкодавцю як своїй сестрі матеріально, фізичною допомогою, особистим доглядом, а також наявність матеріальної та фізичної можливості відповідача в наданні матеріальної допомоги спадкодавцю, оскільки є особою середнього віку, працевлаштованою, матеріально забезпеченою, самі по собі не є підставами для усунення відповідача від права на спадкування після смерті ОСОБА_6. В зв»язку з цим позовні вимоги є необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі ч.5 ст.1224 ЦК України, ч.1 ст.267 СК України, п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року, керуючись ст.ст.3, 10,11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

СУДДЯ