Номер провадження: 22-ц/785/8219/17
Номер справи місцевого суду: 500/8096/14-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого-Колеснікова Г.Я.,

суддів-Ващенко Л.Г., ОСОБА_2,

за участю секретаря Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, автокооперативу №8 м. Ізмаїла про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та автокооперативу №8 м.Ізмаїла про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої пошкодженням належного йому майна.

Вимоги обґрунтовано тим, що 14 листопада 2014 року на автостоянці автокооперативу №8 м.Ізмаїла, через замкнення електропроводки в автомобілі «Skoda Felicia», номерний знак ВН 4182СР, власником якого є ОСОБА_5, а володільцем і користувачем ОСОБА_4, сталася пожежа, внаслідок якої його автомобіль «Kia Cerato», державний номер НОМЕР_1, було знищено.

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що автокооператив не забезпечив належне зберігання його автомобіля, ОСОБА_3 просив стягнути солідарно з трьох відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 140 679,10 грн. та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. на підставі ст.ст.23,1166,1187 ЦК України.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 151 523,10 грн.

У задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення з автокооперативу №8 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду змінити в частині солідарного стягнення з нього та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальної і моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволені позову про стягнення з нього матеріальної і моральної шкоди.

Неправильність рішення суду першої інстанції обґрунтовано порушенням норм матеріального і процесуального права (а.с.55-57).

Рішення суду відповідачем ОСОБА_4 не оскаржено, а тому відповідно до правил ч.1ст.303 ЦПК України законність і обгрунтованість рішення суду в частині стягнення шкоди з ОСОБА_4 апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_5, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи на його користь матеріальну і моральну шкоду солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4, суд першої інстанції керувався ст.ст.1166,1187,1190 ЦК України та виходив з того, що пожежа в автокооперативі та знищення належного на праві власності автомобіля позивача сталася внаслідок займання автомобіля, належного на праві власності ОСОБА_5 та володільцу і користувачу цього ж автомобіля ОСОБА_4, які мають нести солідарну відповідальність за пошкодження майна.

Проте повністю погодитись із таким висновком суду першої інстанції не можна, тому що суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що власником автомобіль «Kia Cerato», державний номер НОМЕР_1, з 24 квітня 2010 року є ОСОБА_3

Власником автомобіля «Skoda Felicia», державний номер НОМЕР_2, з 09 вересня 2010 року є ОСОБА_5

13 вересня 2011 року ОСОБА_5видав терміном на 10 років нотаріально посвідчену довіреність ОСОБА_4 та ОСОБА_6 представляти його інтереси, що повязані з експлуатацією та розпорядженням від його імені цим автомобілем, з правом керувати вказаним транспортним засобом, проводити його ремонт, визначати на власний розсуд місце стоянки автомобіля тощо.

ОСОБА_3утримував належний йому на праві власності транспортний засіб на тимчасовій стоянці автокооперативу №8 на місці №30, а користувач автомобіля «Skoda Felicia», державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4 утримував його поруч - на місці №29.

Свідки ОСОБА_7Ю, ОСОБА_8,ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали в суді першої інстанції, що автомобілі сторін знаходились на відкритій стоянці автокооперативу №8, де відповідач ОСОБА_4 здійснював ремонт електропроводки свого транспортного засобу.

Актом про пожежу від 14 листопада 2014 року підтверджено займання автомобіля «Skoda Felicia», державний номер НОМЕР_2, яким користувався відповідач ОСОБА_4, внаслідок чого знищено автомобіль позивача «Kia Cerato», державний номер НОМЕР_1.

Ймовірною причиною пожежі в акті зазначено коротке замкнення електромережі автомобіля «Skoda Felicia».

Дані про те, що пожежа «Skoda Felicia», державний номер НОМЕР_2, виникла внаслідок підпалу цього автомобіля, що вказаний автомобіль утримував на зазначеній автостоянці ОСОБА_5 матеріали справи не містять.

Згідно з висновком експертного автотоварознавого дослідження № 105 від 02 грудня 2014 року розмір матеріальної шкоди, спричиненого власнику автомобіля НОМЕР_3 внаслідок пожежі становить 140 679,10 грн.

Згідно з ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз'яснив судам Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її зав давача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У ст. 212 ЦПК України визначено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови в їх прийнятті.

Згідно матеріалам справи позивач в позовній заяві, а суд першої інстанції у рішенні не навели жодного доказу щодо дій чи бездіяльності відповідача ОСОБА_5, які спричинили матеріальну і моральну шкоду автомобілю відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що особою, яка зобовязана відшкодувати матеріальну шкоду є не власник транспортного засобу, а особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від задоволення вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у позові ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід відмовити.

Враховуючи те, що резолютивна частина рішення суду першої інстанції, у порушення п.4ч.1ст.215 ЦПК України, не містить висновку суду по суті кожної позовної вимоги та розподілу судових витрат, рішення суду про задоволення позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 підлягає викладенню у новій редакції.

Відповідно до правил ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1877 грн. за подачу ним апеляційної скарги.

Керуючись ст.303,п.2ч.1ст.307,п.п.3,4ч.1ст.309,ст.313,ч.2ст.314,ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07 лютого 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 140 679,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 2550,79 грн.

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та автокооперативу №8 м.Ізмаїла про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 1877 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_11