АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-3451/11Головуючий у 1-й інстанції Процько Я.В.
Провадження № 22-ц/789/739/17 Доповідач - Парандюк Т.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Танцюра О.В., Коваль О.І.

та сторін - представника ПАТ ВТБ ОСОБА_1 - ОСОБА_2; ФОП ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства ВТБ ОСОБА_1, ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 31 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, Тернопільський районний відділ земельних ресурсів Тернопільської РДА, приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, частково недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_6, треті особи Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, Тернопільський районний відділ земельних ресурсів Тернопільської РДА, приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, частково недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 01.03.2007 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, згідно умов якого відповідач придбав у позивача земельну ділянку для роздрібної торгівлі та комерційних послуг площею 1,02 га, кадастровий №010180020, що розташована на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Даний договір було укладено з порушенням ст.203 та ст.377 ЦК України, оскільки на земельній ділянці знаходяться обєкти нерухомості (зокрема гаражі та автомийка), що належать третім особам, про даний факт відповідача було повідомлено перед укладенням договору. У своєму листі від 27.02.2007р. відповідач ще перед укладенням договору запевнив позивача про те, що він врегулює усі питання землекористування із власниками гаражів та автомийки, однак, це не було зроблено, тому просить позов задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 31 травня 2011 року позов задоволено.

Визнано недійсним Договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, який було укладено 01.03.2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстр.№606 в частині відчуження 0,7706 га.

Визнано частково недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №197446, виданий 05.03.2007 року Тернопільським районним відділом земельних ресурсів, в частині посвідчення права власності на земельну ділянку площею 0,7706 га.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 0,7706 га, що розташована на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, з цільовим призначенням для роздрібної торгівлі та комерційних послуг.

В апеляційній скарзі ПАТ ВТБ ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що судом неповністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи, зокрема, не враховано, що 23.06.2008 року між банком та ФОП ОСОБА_6 було укладено Кредитний договір №17.69-08/КЛ за умовами якого позичальнику відкрито кредитну лінію з лімітом 3000000.00 дол. США зі строком повернення до 22.06.2015 року та сплатою відсотків у розмірі 15% річних. З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань між банком та фізичною особою ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, де передав в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку площею 1,02 га, та нежиле приміщення кафе-бар Колиба з готелем, загальною площею 1221,9 кв.м. з надвірними будовами та спорудами, що розташовані в с.Байківці, Тернопільського р-ну, вул. 15 Квітня, 3А. Дане майно внесено в ЄДРОНМ за №2276-23 та 2277-22. Рішенням господарського суду Тернопільської обл. від 29.10.2010 року стягнено з ОСОБА_6 на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 300000.00 дол. США. 24.11.2016 року проведено електронні торги, де продано заставне майно. Таким чином, ще в 2011 році були порушенні права банку на погашення боргу за кредитним договором за рахунок заставного майна. Крім того, рішення суду від 31.05.2011 року не відповідає нормам ст. 230,377 ЦКУ.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі ОСОБА_5 у звязку з непідсудністю спору суду цивільної юрисдикції, оскільки на час укладення договору купівлі-продажу сторони були суб'єктами господарювання, а тому спір підвідомчий господарському суду. Крім того, судом неповністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні представник ПАТ ВТБ ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи викладені в ній.

Апелянт ФОП ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_3 свою апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи викладені в ній. Апеляційну скаргу ПАТ ВТББанк визнали.

Представники ОСОБА_5- ОСОБА_8 та ОСОБА_6 - ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, про що свідчать їх клопотання про відкладення розгляду справи. Причини, названі в клопотанні про відкладення, колегія суддів визнала не поважними, оскільки при оголошенні перерви на попередньому судовому засіданні, сторонами було погоджено день та час розгляду справи. Доказів поважності відкладення справи заявниками не представлено.

Представники Байковецької сільської ради та Тернопільського районного відділу земельних ресурсів Тернопільської РДА в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать розписки на рекомендованих повідомленнях.

Приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_7 просить справу слухати у його відсутності, згідно до заяви.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційних скарг в їх межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, апеляційнва скарга ПАТ ВТБ ОСОБА_1 - до часткового, а рішення суду - до скасування із закриттям провадження у справі, виходячи із наступного.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства. Однак, цей висновок суду не можна визнати обґрунтованим.

Для вирішення питання про підвідомчість спору необхідно визначитися з суб'єктним складом учасників спору, характером спірних правовідносин, а також наявністю норм, які б прямо вказували на процесуальний порядок розгляду справи судом відповідної юрисдикції.

Судом встановлено, що 01.03.2007 року між ОСОБА_5, яка діє як фізична особа-підприємець та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі під №606, згідно умов якого відповідач придбав у позивача земельну ділянку для роздрібної торгівлі та комерційних послуг площею 1,02 га, кадастровий №010180020, що розташована на території Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. (а.с.59).

На підставі даного договору купівлі-продажу від 01.03.2007 року відповідач виготовив Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №197446 від 5 березня 2007 року, цільове призначення якої роздрібна торгівля та комерційні послуги.(а.с.87).

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, виданого 28.07.2005 року, ОСОБА_6 зареєстрований як фізична-особа підприємець.(а.с.84).

Частиною першою статті 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі ст.1 ГПК підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав.

Також частиною 2 пункту 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ передбачено, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правила, фізична особа).

Крім цього, пунктом 14 вказаної постанови передбачено, що спір фізичної особи, яка має статус суб'єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Наприклад, вирішуючи належність спору про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним до цивільної чи господарської юрисдикції, у разі виникнення такого спору між господарським товариством і фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з'ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи як фізична особа - підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви N 29458/04 та N 29465/04) від 20 липня 2006 року передбачено, що внаслідок перевищення судом повноважень, які були чітко викладені у процесуальному кодексі національний суд не може вважатися судом, встановленим законом у значенні пункту 1 ст. 6 Конвенції.

За вимогами ч.1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст.2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Перелік справ, підвідомчих господарському суду, наведений у ст. 12 ГПК України, а саме господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги ( виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

Відповідно до ст.21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.2 Постанови Пленуму Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

23.06.2008 року між ВАТ ВТБ ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 укладено кредитний договір №17.69-08/КЛ згідно якого останній отримав кредит в сумі 3000000.00 дол. США строком до 22.06.2015 року.(а.с.12-24).

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань між банком та фізичною особою ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, де останній передав в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку площею 1,02 га, та нежиле приміщення кафе-бар Колиба з готелем, загальною площею 1221,9 кв.м. з надвірними будовами та спорудами, що розташовані в с.Байківці, Тернопільського р-ну, вул. 15 Квітня, 3А. Дане майно внесено в ЄДРОНМ за №2276-23 та 2277-22.

Як убачається з матеріалів справи, предмет спору стосується земельної ділянки для роздрібної торгівлі та комерційних послуг і на якій заходяться нежилі приміщення, кафе-бар Колиба, які ОСОБА_6 використовув як фізична особа - підприємець для господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреб фізичних та юридичних осіб і за наданні послуги отримував кошти.

З огляду на викладене, враховуючи положення чинного законодавства, зміст правовідносин та суб'єктний склад учасників цих правовідносин, спір, що виник між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 ( саме такий суб'єктний склад вбачається із заявлених позовних вимог та договору купівлі-продажу), не підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен вирішуватись господарським судом.

За правилами ч.1 ст.310 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, передбачених ст. ст. 205, 207 цього Кодексу.

Спірні правовідносини, які виникли між позивачем ФОП ОСОБА_5 і відповідачем ФОП ОСОБА_6 носять господарсько-правовий характер, а тому спір підвідомчий господарському суду.

Згідно з положеннями ч.2 ст.206 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 205 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Отже, враховуючи те, що сторони по справі зареєстровані як фізична особа - підприємець, вказаний спір виник у зв'язку з господарською діяльністю, тому колегія суддів, прийшла до висновку про закриття провадження у даній справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, повідомивши заявнику, що розгляд такої справи відноситься до юрисдикції господарських судів.

Керуючись ст. ст. 205, 303, 304, 307, 310, 313-315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

Ухвалила :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ВТБ ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 31 травня 2011 року - скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, Тернопільський районний відділ земельних ресурсів Тернопільської РДА, приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, частково недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку, повідомивши заявнику, що розгляд такої справи відноситься до юрисдикції господарських судів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_10