Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повторне заочне)

"09" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді Астахової О.О.

при секретарі: Наумовій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

23.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на його користь на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частки доходу ОСОБА_2 щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що 01.09.2012 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис за № 962. Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 19.06.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з ним. Відповідач проживає окремо, працює та має регулярний заробіток, проте матеріальної допомоги на утримання сина не надає та відмовляється в добровільному порядку вирішувати питання про сплату аліментів, хоча за законом зобов'язана утримувати сина, що змушує його звернутись з даним позовом до суду.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява.

Додатково зазначили, що відповідно до висновку Святошинської районної у м. Києві Державної адміністрації від 13.04.2017 року за № 107-40/3000, місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено з батьком - позивачем у справі ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності або клопотань про відкладення судового засідання не надійшло.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 13.04.2016 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Києва, громадянки України, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2015 року до досягнення дитиною повноліття (тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року) (а.с. 49-52). Вирішено питання розподілу судових витрат. (а.с. 48-52).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року задоволено заяву відповідача ОСОБА_4 та скасовано заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13.04.2016 року у цивільній справі №755/22732/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, призначено справу до розгляду в загальному порядку (а.с. 87).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини та об»єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним. (а.с. 118-119).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 червня 2017 року зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини залишено без розгляду.

Як убачається із матеріалів справи, 01 вересня 2012 року, сторони зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві шлюб, про що складено відповідний актовий запис за № 962 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 5).

Від шлюбу позивач і відповідач мають спільного малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого повторно 25 березня 2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.06.2015 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано (а.с. 3).

Як встановлено у судовому засіданні спільна дитина сторін на момент звернення з позовом до суду і по день ухвалення повторного заочного рішення проживає разом із позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 дошкільний заклад не відвідує, а знаходиться вдома під наглядом бабусі - матері позивача ОСОБА_6, яка перебуває з 15.02.2017 року по 14.08.2017 року у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною, у зв»язку зі станом його здоров»я.

Згідно висновку Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, комісією з питань захисту прав дитини Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації на засіданні 07.04.2017 року рекомендовано визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із батьком, громадянином ОСОБА_1.

Відомостей того, що висновок Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини відповідачем оскаржується, у суду не має.

Відповідно до листів Служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.02.2017 року №40/316 та від 27.03.2017 року №40-823 ОСОБА_5 в період з травня 2015 року по березень 2017 року із заявами щодо захисту своїх прав стосовно виховання малолітнього сина ОСОБА_3 до служби не зверталась.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що добровільної угоди між сторонами, щодо утримання матір'ю малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не досягнуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За даними довідки від 05.01.2016 року виданої Київською міською клінічною лікарнею № 6, ОСОБА_2 з 08.12.2014 року по теперішній час працює в Київській міській клінічній лікарні № 6 на посаді медичної сестри травмпункту.

Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, виходячи із положень закону, який регулює спірні правовідносини, у всіх інших випадках, ніж передбачено ст. 184 СК України, визначення розміру аліментів провадиться у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (ст. 183 СК України). Враховуючи, що відповідач працевлаштована та має дохід, підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі судом не встановлено.

Згідно із ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім»ї.

За правилами ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Зі змісту довідки виданої Київською міською клінічною офтальмологічною лікарнею «Центр мікрохірургії ока» від 03.03.2016 року та Управління охорони здоров»я Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» від 27.03.2017 року № 36/624 вбачається, що малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 хворіє, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: Рецидивуючий обструктивний бронхіт. Вроджена катаракта правового ока та потребує лікування (а.с. 42).

Після повторного шлюбу зареєстрованого 20 квітня 2016 року відповідач змінила прізвище на «Клименко».

22.02.2016 року у відповідача народилась друга дитина - ОСОБА_7, що підтверджується даними свідоцтва про народження виданого 13.05.2016 року Солом»янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 58).

Непрацездатних осіб, які б перебували на утриманні ОСОБА_5 судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначено у п.п. 16 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності.

Розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народження у розмірі 1/4 частки заробітку ОСОБА_5 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову - з 23 грудня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 223 -227, 232, 293, 294 367 ЦПК України, ст.ст. 7, 24, 55, 56, 180 -183, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Києва, громадянки України, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2015 року до досягнення дитиною повноліття ( тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року).

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлено 14 червня 2017 року.