Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, прокуратури Кіровоградської області, Міністерства внутрішніх справ України, Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за рахунок державного бюджету, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з указаним позовом, в якому просили за рахунок Державного бюджету України відшкодувати на їхню користь матеріальну та моральну шкоду.

Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що правоохоронні органи Кіровоградської області та Генеральної прокуратури України чинять протиправну бездіяльність при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом крадіжки майна ОСОБА_3 на суму 47 882 грн, яку просив компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Також зазначав про протиправну бездіяльність прокуратури Кіровоградської області та її структурних підрозділів з липня 2015 року у реагуванні на скарги ОСОБА_3 щодо розслідування крадіжки з поля врожаю озимої пшениці в кількості 80 тон, кукурудзи понад 250 тон, сої понад 250 тон.

ОСОБА_4 обґрунтовував свої вимоги тим, що незаконними рішеннями та протиправною бездіяльністю правоохоронних органів МВС України у Кіровоградській області та прокуратури Кіровоградської області йому завдано матеріальних збитків на суму 64 920 грн, яку просив компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Також позивачі зазначали, що їхні матеріальні втрати з вини судів, прокуратури, органів МВС України вплинули значною мірою на їхній моральний стан та призвели до моральних страждань, які позивачі, виходячи із міркувань розумності, виваженості та справедливості, оцінили в 17 тис. грн кожному.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі судові рішення не відповідають.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_3 указував на протиправну бездіяльність працівників слідчих підрозділів УМВС України в Кіровоградській області та ГУ НП в Кіровоградській області; посилався на порушену у 2011 році кримінальну справу за фактом крадіжки та неналежне її розслідування працівниками УМВС України в Кіровоградській області та прокуратури Кіровоградського району. Крім того, вказував на начебто незаконне вивезення урожаю у 2015 році та неналежне розслідування кримінального провадження слідчими підрозділами ГУ НП в Кіровоградській області за вказаним фактом.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, у 2011 році за заявою ОСОБА_3 УМВС України в Кіровоградській області було порушено кримінальну справу за обвинуваченням братів ОСОБА_5 та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 189 КК України у вчиненні крадіжки в січні 2011 року зерна гречки та автомобіля ГАЗ, що належать ОСОБА_3 Досудове розслідування у вказаній кримінальній справі проводилось Онуфріївським РВ УМВС України в Кіровоградській області.

За результатами судового розгляду постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2015 року, вказану кримінальну справу повернуто прокурору Онуфріївського району для організації додаткового розслідування.

На підставі вказаного судового рішення, 25 березня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123.

За результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000123 прокурором Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури 23 грудня 2015 року прийнято рішення про його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, про що потерпілому ОСОБА_3 повідомлено письмово з роз'ясненням порядку його оскарження.

Крім того, слідчим відділом Онуфріївського РВ УМВС України в Кіровоградській області проводилось досудове розслідування у кримінальних провадженнях за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ст. 356 КК України, які розпочаті в період липня- листопада 2015 року, за зверненнями ОСОБА_3 щодо крадіжки зерна кукурудзи, самоправного збирання урожаю сої, озимої пшениці, заволодіння сільськогосподарською технікою синами потерпілого ОСОБА_6, ОСОБА_7 та його колишньою дружиною ОСОБА_8

За результатами досудового розслідування у вказаних кримінальних провадженнях слідчими СВ Онуфріївського РВ УМВС України в Кіровограндській області прийняті рішення про їх закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, про що потерпілому ОСОБА_3 повідомлено письмово з роз'ясненням порядку їх оскарження.

Відхиляючи доводи ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що суду не надано доказів оскарження у передбаченому ст. ст. 303, 306 КПК України порядку бездіяльності слідчого або прокурора та визнання факту їх неправомірної бездіяльності.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначав, що йому заподіяно матеріальну та моральну шкоду внаслідок порушення його майнових прав через постановлення незаконних судових рішень у справі з майнового спору (рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 червня 2013 року в справі щодо права власності (поділу будинку) ОСОБА_4 на жилий будинок № 51 по вул. Українській в м. Світловодську Кіровоградської області), та неправомірної бездіяльність органів прокуратури Кіровоградської області.

Відхиляючи доводи ОСОБА_4, суд першої інстанції, з доводами якого також погодився апеляційний суд, вважав, що позивачем не зазначено, у чому саме допущена бездіяльність органів прокуратури, відсутні будь-які дані щодо скасування рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 червня 2013 року.

З огляду на викладене та посилаючись на ч. 6 ст. 1176, ст. 1166 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що позивачі не навели обґрунтування позовних вимог та не надали суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння їм шкоди відповідачами та її розміру, позивачами не доведено протиправності поведінки органів судової влади, правоохоронних органів, органів прокуратури та причинного зв'язку між такою поведінкою і заподіяною шкодою.

Проте з висновком суду погодитися не можна з таких підстав.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. ст. 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Застосовуючи до спірних правовідносин загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, що передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, суди на порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України наведеного вище не врахували, на наявні в матеріалах справи (а. с. 106-110) судові рішення щодо визнання протиправної бездіяльності органів прокуратури уваги не звернули та дійшли висновків про необґрунтованість позову з порушенням вимог матеріального та процесуального закону.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не містять однорідних позовних вимог та заявлені з різних підстав.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова

Г.І.Мостова