Номер провадження: 22-ц/785/414/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на спадкове майно за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ПАТ «УкрСиббанк», звернувшись 9 вересня 2015 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АКІБ «УкрСиббанк» (після зміни найменування ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 3 квітня 2008 року, за яким надано кредит в сумі 74000,00 доларів США, еквівалентних по курсу НБУ на день укладення договору 373700,00 грн., під 14% річних протягом перших 30-ти днів з правом перегляду ставки, з кінцевим терміном погашення не пізніше 3 квітня 2015 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір від 3 квітня 2008 року, за яким передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер. На момент смерті позичальника заборгованість становила 46477,23 доларів США, про що 29 вересня 2011 року повідомлено спадкоємців померлого через Біляївську державну нотаріальну контору Одеської області. З заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлого ОСОБА_3, однак свідоцтво про право на спадщину не отримала. Посилаючись на вказані обставини, прийняття спадщини після смерті померлого позичальника ОСОБА_4 ОСОБА_3, обов'язку спадкоємця боржника задовольнити вимоги кредитора в межах вартості одержаного в спадщину майна, часткове погашення спадкоємцем заборгованості, позивач ПАТ «УкрСиббанк» просив в рахунок заборгованості станом на 17 серпня 2015 року в загальній сумі 20507,23 доларів США та 170153,87 грн. за договором про надання споживчого кредиту №0 від 3 квітня 2008 року звернути стягнення на передане ОСОБА_3 в спадщину майно на користь ПАТ «УкрСиббанк»; стягнути судові витрати (т.1 а.с.2-5).

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала (т.1 а.с.191-192).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27 травня 2016 року в позові відмовлено (т.1 а.с.195-198).

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлено, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (після зміни найменування ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 3 квітня 2008 року, за яким надано кредит в іноземній валюті в сумі 74000,00 доларів США під 14,0% річних під зобов'язання повернення кредиту в повному обсязі та розмірах, що встановлені графіком погашення згідно додатку №1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 3 квітня 2015 року (т.1 а.с.6-12).

Додатковою угодою №1 від 3 квітня 2008 року до договору про надання споживчого кредиту №0 від 3 квітня 2008 року, сторони, зокрема, погодили новий графік платежів та визначення сукупної вартості кредиту, тарифи банку тощо (т.1 а.с.107, 108-111).

Для забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 3 квітня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (після зміни найменування ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, за яким передано в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1. Договір посвідчено 3 червня 2008 року державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Калашниковою Н.М. (т.1 а.с.112-113).

За заявою від 3 квітня 2008 року №65 на видачу готівки ОСОБА_4 з поточного рахунку фізичної особи НОМЕР_1 видано 74000,00 доларів США, еквівалентних 373700,00 грн. (т.1 а.с.94).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер у віці 47 років (т.1 а.с.26).

Станом на 26 вересня 2011 року заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 3 квітня 2008 року становила 46477,23 доларів США.

27 вересня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» подано до Біляївської районної державної нотаріальної контори вимогу до спадкоємців померлого ОСОБА_4 на суму заборгованості 46477,23 доларів США (т.1 а.с.27-28)

Згідно розрахунку за договором про надання споживчого кредиту №0 від 3 квітня 2008 року заборгованість станом на 17 серпня 2015 року рівна за кредитом 20507,23 доларів США, що по курсу НБУ станом на 17 серпня 2015 року рівно 446189,44 грн. (а.с.13-25).

9 вересня 2015 року до суду подано позов до спадкоємця ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно, отримане у спадщину, у розмірі заборгованості по договору про надання споживчого кредиту №0 від 3 квітня 2008 року, що станом на 17 серпня 2015 року рівна за кредитом 20507,23 доларів США та по сплаті пені в сумі 170153,87 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з обов'язку спадкоємця задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості одержаного в спадщину майна, а у разі відмови від одноразового платежу з права кредитора звертати стягнення на майно, передане спадкоємцю в натурі. Поряд з цим, суд відмовив в позові з тих підстав, що позивач не зазначив одержане в спадщину майно, не вказав, на яке майно слід звернути стягнення, не надав доказів наявність такого майна та його вартості.

Доводи апеляційної скарги не містять заперечень проти даних висновків, оскільки дійсно за змістом позовної вимоги ПАТ «УкрСиббанк» просив звернути стягнення на майно, передане ОСОБА_3 у спадок, на користь банку в розмірі заборгованості за кредитним договором, не називаючи таке майно (будинок, квартира, транспортний засіб, речі тощо), не звертаючись до суду з заявою про забезпечення доказів шляхом витребування документів з нотаріальної контори, реєстраційних органів для встановлення наявності майна померлого ОСОБА_4, на яке відкрилась спадщина, спадкоємців, які прийняли спадщину, визначення вартості майна.

Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У сенсі положень статті 1282 ЦК України спадкоємець є носієм обов'язку погасити борги спадкодавця лише в межах одержаних в спадщину активів. Вимога кредитора має бути задоволена кожним із спадкоємців особисто. Ця норма є імперативною, отже перекладання обов'язку одного спадкоємця на іншого спадкоємця чи сторонню особу не допускається. В інтересах кредитора встановлено обов'язок одноразового платежу. У разі його невиконання за рішенням суду спадкове майно може бути продане, а виручена сума повернута кредиторові.

Таким чином, при зверненні до суду з позовом про виконання спадкоємцями обов'язку задовольнити вимоги кредитора має бути встановленим не лише прийняття (оформлення) спадщини, а й коло спадкоємців, обсяг спадкового майна, вартість такого та має бути чітко зазначено, на яке передане спадкоємцю в натурі майно спадкодавця просить накласти стягнення.

В суді апеляційної інстанції витребувано з нотаріальної контори спадкову справу до майна померлого ОСОБА_4, з якої встановлено, що з заявою про прийняття спадщини звернулась дочка померлого ОСОБА_4 ОСОБА_3, що спадщина відкрилась на рухоме та нерухоме майно, що спадкоємцю ОСОБА_3 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, зокрема, на транспортні засоби (т.2 а.с.48-116).

Виходячи з визначеного статтею 11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яке бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відтак, у сенсі положень статті 11 ЦПК України суд не вправі за позивача визначати майно, на яке в порядку статті 1282 ЦК України слід накласти стягнення.

Поряд з цим, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги в частині безпідставності висновків суду про недоведеність отримання позичальником грошових коштів та про введення позичальника в оману з приводу наявності повноважень на видачу кредитів/проведення кредитних операцій з фізичними особами в іноземній валюті.

Так, за умовами пункту 1.5 кредитного договору №0 від 3 квітня 2008 року банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1. Вказане зобов'язання виконано, що підтверджено довідкою по рахунку НОМЕР_1, заявою ОСОБА_4 про видачу готівки, фактичним виконанням позичальником договору по поверненню кредиту та сплаті процентів.

У сенсі положень статей 47, 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність, статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» наявність у АТ «УкрСиббанк» генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій є достатньою для здійснення операцій з валютними цінностями, в тому числі операцій з використанням іноземної валюти як засобу платежу та видачі кредитних коштів.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, яка полягає у виключенні з мотивувальної частини рішення висновку суду про недоведеність отримання позичальником грошових коштів та про введення позичальника в оману з приводу наявності повноважень на видачу кредитів/проведення кредитних операцій з фізичними особами в іноземній валюті.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 травня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на спадкове майно - змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення висновок суду про недоведеність отримання позичальником грошових коштів та про введення позичальника в оману з приводу наявності повноважень на видачу кредитів/проведення кредитних операцій з фізичними особами в іноземній валюті.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич