Провадження №22-ц/772/2917/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дзерин М. М.
Доповідач :Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 рокуСправа № 153/985/17м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

з участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 жовтня 2017 року (головуючий суддя Дзерин М.М.), ухвалене о 15:35 год. у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області, дата складання повного тексту рішення 20 жовтня 2017 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів внаслідок невиконання зобов'язання,

встановила:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів внаслідок невиконання зобов'язання. Посилається на те, що на початку червня 2017 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір, за яким відповідач ОСОБА_3 отримав від нього кошти в сумі 14 000 гривень за те, що мав купити електричний котел, гідравлічний насос, інструменти і матеріали (диски, труби, кріплення, карбід, кисень та інше) необхідні для їх встановлення та встановити це все у його будинку (переобладнати парове опалення). Під час укладання договору відповідач повідомив його, що вартість електричного котла з гідравлічним насосом становить 4500 гривень, а виконання роботи і все інше - 9500 гривень. Через декілька днів відповідач привіз електричний котел та гідравлічний насос і почав встановлювати їх у його будинку. Причепивши котел на стіну та зваривши декілька трубок ОСОБА_3 залишив невиконану роботу і поїхав додому. На день звернення до суду парове опалення в будинку не встановлено та не працює, труби течуть, електричний котел не працює, гідравлічний насос не підключений, розширювальний бачок не встановлено належним чином та інше. На його прохання доробити опалення відповідач йому повідомив, що більше нічого робити не буде та відмовляється повернути кошти.

30 червня 2017 року ОСОБА_2 подав письмову заяву до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій відповідача та неповернення ним коштів. Після проведення слідчих дій, начальником Ямпільського ВП Могилів-Подільської ВП ГУНП у Вінницькій області та прокурором йому були надані письмові відповіді в яких вказано, що справа закрита, а йому рекомендують з даним питанням звертатися до суду.

Крім того, куплений відповідачем електричний котел не новий, а бувший у використанні, оскільки він привіз його без упаковки, виготовлений та упакований в березні 2013 року, що підтверджується технічним паспортом до експлуатації та пакувальним талоном, а йому було продано в червні 2017 року, а тому позивач вважає його бувшим у використанні. Відповідач не надав йому гарантійний талон на електричне обладнання в зв'язку із чим він не має змоги повернути свої кошти. Захищаючи свої законні права та інтереси, ОСОБА_2 змушений звернутися до суду із даним позовом та просив стягнути із ОСОБА_3 на його користь 14000 гривень внаслідок невиконаного зобов'язання.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 жовтня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів внаслідок невиконання зобов'язання відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити повністю. Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу повністю підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Представник відповідача ОСОБА_3 -ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнав та заперечив проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити рішення без змін.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому відповідно до вимог ст. 128, ч. 2 ст. 372 ЦПК України справа розглянута у його відсутність.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами статті 213 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення рішення судом першої інстанції) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України (діюча редакція) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Колегія суддів переконана, що рішення суду першої інстанції відповідає таким вимогам.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України (діюча редакція), здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог статей 12, 76, 77, 81 ЦПК України (діюча редакція) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України (діюча редакція) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України (діюча редакція) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що з досліджених судом наявних у справі письмових доказів, а саме з відповіді начальника Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 03 липня 2017 року № 4400/227/01-2017 встановлено, що 30 червня 2017 року ОСОБА_2 була подана письмова заява до Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області з приводу шахрайських дій відповідача та неповернення ним коштів. В ході розгляду даної заяви було встановлено, що в даній події ознаки кримінального правопорушення відсутні, а вбачаються ознаки цивільно-правових відносин. Аналогічна відповідь надана Могилів-Подільської місцевою прокуратурою (а.с.5-6).

З наданої позивачем до позовної заяви копії чернетки про витрату коштів судом встановлено, що позивачу було здійснено розрахунок витрат необхідних для купівлі та встановлення електричного котла (а.с.7) .

З копії технічного паспорта з правилами користування електричним котлом судом встановлено, що дата випуску апарату електричного водогрійного КЕО 6/200, заводський номер 200/1 є березень 2013 року (а.с.8-11).

Відповідно до вимог частин 1,2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, обравши відповідний спосіб захисту своїх прав та інтересів, передбачений цивільним законом.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України (ч.2 ст.509 ЦК).

Згідно з ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, про невиконання зобов'язання можна говорити, якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов'язання. Тобто не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги. Неналежне виконання визначається як порушення умов, визначених змістом зобов'язання.

Поняття належного виконання зобов'язання надається ст. 526 ЦК України. В разі невідповідності виконання зобов'язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов'язання.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем існували зобов'язальні правовідносини з приводу виконання робіт по встановленню електричного котла. Разом з цим ОСОБА_2 не було надано жодних доказів, які підтверджують невиконання чи неналежне виконання зобов'язання ОСОБА_3, а також існування договору відповідно до якого відповідач отримав кошти в сумі 14 000 гривень від позивача. Розрахунок витрат необхідних для купівлі та встановлення електричного котла не підтверджує наявність договірних правовідносин між сторонами або невиконання відповідачем зобов'язання. Окрім цього позивачем не було надано актів технічної перевірки котла про його несправність, акту обстеження всіх встановлених недоліків, а також не було заявлено клопотання про призначення експертизи, яка могла б підтвердити факт неналежного виконання зобов'язання відповідачем щодо встановлення електричного котла.

Таким чином, суд першої інстанції з огляду на те, що позивач ОСОБА_2 не довів доказами невиконання зобов'язання відповідачем ОСОБА_3, тому дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні даного позову у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції та переконана, що позивач не довів належними на допустимими доказами обставини, на які він посилається в заявлених вимогах, а тому рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Такий висновок місцевого суду ґрунтується на повно та всебічно встановлених обставинах справи.

Згідно вимог п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України (діюча редакція), суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України (діюча редакція) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Таким чином, доводи викладені позивачем в апеляційній скарзі щодо наявності підстав для задоволення позову, колегією суддів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач, вказуючи на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, не надав належних та допустимих доказів, що підтверджують дані твердження, а саме по собі визнання відповідачем у судовому засіданні про написання ним власноручно розписки (чернетки) на суму 14000 гривень (вартості електричного котла та виконання робіт по встановленню парового опалення у будинку), на які посилається у своєму позові позивач, не може бути достатньою правовою підставою для задоволення даного позову про стягнення на його користь з відповідача даних коштів внаслідок невиконання зобов'язання.

Водночас, посилання позивача в апеляційній скарзі на не витребування з Ямпільського відділення поліції та відповідно не дослідження судом першої інстанції додаткових доказів також не може слугувати підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Апеляційного суду вінницької області від 14 грудня 2017 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_2 про витребування доказів. Витребувані з Ямпільського відділення поліції та досліджені у судовому засіданні матеріали перевірки №1435 по заяві ОСОБА_2 щодо ОСОБА_3 про небажання останнім повернути йому кошти в сумі 4500 гривень. Дану заяву було зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Ямпільського ВП за № 1158 від 30.06.2017 року. В ході розгляду даної заяви було встановлено, що в даній події ознаки кримінального правопорушення відсутні, а вбачаються ознаки цивільно-правових відносин, тому з даного приводу запропоновано звернутися до суду в цивільно-правовому порядку.

Таким чином, як вбачається з досліджених колегією суддів матеріали перевірки заяви ОСОБА_2 не містять додаткових належних та допустимих доказів на підтвердження його позовних вимог на підставі яких суд може встановити наявність обставин (фактів), що обґрунтовують зазначені вимоги.

Крім того, позивачем не надано суду жодних документально підтверджених доказів неналежного виконання відповідачем взятих на себе перед позивачем зобов'язань (акти огляду проведених відповідачем робіт по встановленню парового опалення, невідповідність даних робіт, висновки експертів, тощо), які можуть мати значення для вирішення справи, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків місцевого суду щодо відсутності правових підстав для задоволення даного позову.

Крім того, не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що він не відмовлявся від проведення експертизи, яка могла б підтвердити факт неналежного виконання відповідачем зобов'язання щодо переобладнання водяного опалення, оскільки такого клопотання ним у суді першої інстанції не заявлялося та у матеріалах справи воно відсутнє.

За таких обставин, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та переконана, що доводи апеляційної скарги, наведені на її обґрунтування, їх не спростовують і не дають підстав для висновку про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду у даній справі підлягає залишенню без змін, оскільки ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів -

постановила:

Залишити судове рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 жовтня 2017 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ М.В. Матківська

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом: