Справа №: 653/3336/16-ц
Провадження № 6/653/51/17
У Х В А Л А

іменем України

14 червня 2017 року

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шарко Н.А.,

секретаря Тимашової Т.А.,

головного державного виконавця Новосад А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Генічеську подання начальника Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України,

встановив:

начальник Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням, в якому просила тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього виконавчим листом № 653/3336/16-ц, який виданий 17.01.2017 року Генічеським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.10.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Подання обґрунтоване тим, що боржник ухиляється від своєчасного виконання рішення суду, оскільки не подав до виконавчої служби декларацію про доходи та майно. Має заборгованість зі сплати аліментів на суму 10 629,17 грн. Враховуючи те, що боржник маючи таку заборгованість, жодних активних дій щодо її погашення та сплати чергових платежів не вчиняє, згідно заяви стягувача має намір здійснити виїзд за кордон, тому є підстави для тимчасового обмеження у праві виїзду його за межі України.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши виконавче провадження, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання своїх зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязання.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобовязань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобовязань.

Як вбачається з наданих до суду матеріалів, на виконанні у головного державного виконавця знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 653/3336/16-ц, виданого Генічеським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.10.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

У ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем встановлено, що боржник не працює, пенсії не отримує, земельних ділянок та рухомого майна за боржником не зареєстровано, розрахункові рахунки відсутні. Заборгованість за виконавчим листом складає 10 629,17 грн.

Однак, судом встановлено, що майновий стан боржника перевірено станом на 31 січня 2017р., а з поданням державний виконавець звернувся лише 13 червня 2017р., тобто надана державним виконавцем на підтвердження обґрунтованості заявленого подання інформаціє вже є не актуальною, та не відтворює дійсних обставин справи.

Крім того, зі змісту Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_2 на праві власності належить 3/100 частин квартири АДРЕСА_1. Проте, суду не надано доказів про накладення арешту на майно боржника.

Стаття 33 Конституції України передбачає, що кожному гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання, з чого випливає, що питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України повинно порушуватися державним виконавцем у виняткових випадках, у разі ухилення божника від виконання зобов'язань, за умови вжиття державним виконавцем всіх інших можливих та передбачених чинним законодавством заходів для виконання рішення.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

У той же час, у судовому засіданні державним виконавцем не надано будь-яких доказів того, що боржник ОСОБА_2 вчиняв дії щодо перетинання кордону, та має намір саме з метою ухилення від сплати аліментів покинути територію України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України державний виконавець не надав доказів того, що ним відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними. При цьому саме по собі посилання на заборгованість за виконуваним судовим рішенням за відсутності відповідних доказів ухилення від її сплати не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобовязання та реальної можливості для виїзду за кордон з цією метою, а тому суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Керуючись ст.ст. 210, 377-1 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні подання начальника Генічеського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_1 про обмеження права для виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6