Справа № 236/3440/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання за спадкоємцем права на забудовника,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в листопаді 2017 року звернулась до суду з позовом до Територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання за спадкоємцем права на забудовника.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує наступними обставинами. 14.01.2017 року в м. Лиман Донецької області помер чоловік позивача ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, і позивач є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину в порядку ст. ст. 1268-1270 ЦК України.

За життя ОСОБА_3 рішенням виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 24.05.1995 року № 215 було надано право на будівництво гаража на земельній ділянці по вул. Слов'янській в м. Красний Лиман Донецької області; 21.07.1995 року районним архітектором Краснолиманського району було надано ОСОБА_3 дозвіл на будівництво такого гаража, однак після закінчення будівництва ОСОБА_3 не завершив процедуру реєстрації права власності на вказаний гараж з невідомих позивачеві причин. На теперішній час рішенням ОСОБА_2 міської ради згаданій земельній ділянці присвоєно нову адресу Донецька область, м. Лиман, вул. Гасієва, 12Д/400.

Позивач зверталась до ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у жовтні 2017 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, а саме гараж, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючих документів.

З огляду на це, ОСОБА_1 вважає за необхідне звернутись до суду за захистом свого майнового права, вказує на включення до складу спадщини прав забудовника на нерухоме майно та просить визнати за нею таке право як за єдиною спадкоємицею після смерті її чоловіка ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_3 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні не прибула, натомість надала до суду заяву, в якій свої вимоги підтримала повністю та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності (а. с.28).

Відповідача ОСОБА_2 міську раду, яка представляє обєднану територіальну громаду, було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом (а.с.24), однак для участі в судовому засіданні представник міської ради не прибув, натомість відповідачем до суду надана заява про розгляд справи за відсутності такого представника (а.с. 25,26); заперечень проти позову відповідачем висунуто не було.

З огляду на це, відповідно до ст. 169, ч.2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

Дослідивши подані позивачем докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-НО № 327130, виданого 24.01.1976 року Краснолиманським райвідділом ЗАГС Донецької області, ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_1, яка після укладення шлюбу змінила прізвище з «Марченко» на «Кутя»(а. с. 9).

14.01.2017 року ОСОБА_3 помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-НО № 976830, виданим 17.01.2017 року ОСОБА_2 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а. с. 10).

За життя ОСОБА_3 рішенням виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 24.05.1995 року № 215 було надано право на будівництво гаража на земельній ділянці по вул. Слов'янській в м. Красний Лиман Донецької області (а.с. 11,12); 21.07.1995 року районним архітектором Краснолиманського району було надано ОСОБА_3 дозвіл на будівництво такого гаража (а.с. 13,14), однак після закінчення будівництва ОСОБА_3 не завершив процедуру реєстрації права власності на вказаний гараж з невідомих позивачеві причин. На теперішній час рішенням ОСОБА_2 міської ради згаданій земельній ділянці присвоєно адресу Донецька область, м. Лиман, вул. Гасієва, 12Д/400 (а.с. 19).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на його майно. Померлий заповіту за життя не склав; єдиною спадкоємицею після його смерті є дружина ОСОБА_1. Від імені ОСОБА_5 зареєстрована заява про відмову від спадщини, що підтверджено повідомленням ОСОБА_2 державної нотаріальної контори від 07.12.2017 року № 1719/02-16 (а. с.27).

ОСОБА_1 зверталась до Краснолиманської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, а саме гараж, розташований в м. Лиман Донецької області, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність правовстановлюючих документів(а.с.15,16). Відмова у вчиненні нотаріальних дій позивачем в судовому чи адміністративному порядку оскаржена не була.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

Ст.1216 ЦК України наголошує, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст.ст.269-270,1219 ЦК України право померлого ОСОБА_3 на обєкти нерухомого майна як забудовника не є таким, що нерозривно пов`язане з особою померлого, а отже, входить до складу спадщини.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. З огляду на це, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом.

На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має, зокрема, той з подружжя, який пережив померлого.

Отже, позивач ОСОБА_1 згідно зі ст. 1261 ЦК України віднесена до числа спадкоємців першої черги за законом, на час смерті спадкодавця мешкала разом з ним. Інших спадкоємців за законом, які б реалізували своє право на спадщину, немає, осіб, які б у порядку ст. 1241 ЦК України мали право на обов'язкову частку у спадщині, не встановлено.

Судова практика виходить з того, що в разі якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у випадку смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини (п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

У звязку із несвоєчасним вирішенням питання про прийняття гаражу до експлуатація померлим ОСОБА_3 позивач позбавлена можливості на сьогодні оформити свої спадкові права на це майно в органах нотаріату, а отже, її право оспорюється.

Оскільки будівництво гаража здійснювалось померлим ОСОБА_3 згідно з чинним на той час законодавством на підставі рішення виконкому місцевої ради, дозволу головного архітектора на виконання робіт з будівництва, то після смерті забудовника до завершення будівництва в порядку спадкування позивач ОСОБА_1 набуває прав та обовязків спадкодавця як забудовника на нерухоме майно.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16,316,328,392, 1216-1222, 1225, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 61, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання за спадкоємцем права на забудовника задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, народжена в с. Крива Лука Краснолиманського району Донецької області, зареєстрована та фактично проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) права забудовника після смерті ОСОБА_3, який помер 14.01.2017 року в м. Лиман Донецької області,на будівлю гаражу площею 24 кв.м., розташовану по вул. Гасієва, 12Д/400, в м. Лиман Донецької області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя -