ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/523/17
провадження № 2/753/2734/17
"06" грудня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Колесника О.М.,
за участю секретаря - Заболотної Л.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у спілкуванні з онуками, встановлення часу для побачення з ними, -
У січні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у спілкуванні з онуками, встановлення часу для побачення з ними.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі мають доньку ОСОБА_4, яку ростили чесною, відкритою, працелюбною і життєрадісною дитиною, відносини між ним ґрунтувалися на принципах глибокої взаємоповаги,взаєморозуміння і взаємопідтримки. Але, після того, як донька у вересні 2002 року вийшла заміж за ОСОБА_5, все змінилось. Розлади в стосунках між батьками та донькою з кожним разом поглиблювались і призвели до того, що з народження онуків відповідачі їм заборонили з ними спілкуватися. В результаті з онуком ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, вони два роки хоч іноді, під шквалом принижень, але спілкувалися, та він охоче тягнувся до них. З ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, вони не спілкувалися жодної години. Їм категорично заборонили з онуками спілкуватись, вітати з днем народження чи з будь-якими іншими святами та фотографувати.
Позивачі стверджують, що заборона пов'язана з реалізацією меркантильних інтересів. Вони довгих десять років чекали, що діти одумаються і зрозуміють, що обрали шлях самознищення. Неодноразово просили зупинитися і порозумітись. Від будь-якого спілкування відповідачі відмовляються, тому позивачі надію на порозуміння вже не мають.
Відповідачі не дозволяють позивачам спілкуватись з онуками та брати участь у їх вихованні. Разом із тим, позивачі мають потребу приймати участь у вихованні онуків, хочуть наділити їх теплом та ніжністю діда і баби, передати їм свій досвід життєвої і професійної майстерності та мудрості. Бажають брати активну участь у фінансуванні всіх програм, до яких у онучат є хист та інтерес.
Позивачі мають садибу, де вирощують сад і різного роду городину, за професією позивач ОСОБА_2 технік-будівельник, щоденно займається спортом, позивач ОСОБА_3 за професією інженер-економіст, займається дизайнерськими розробками в плані будівництва і благоустрою садиби та любить смачно готувати їсти. Але відповідачі перешкоджають здійсненню бабусі та дідусю свого права на виховання онуків. Відповідач ОСОБА_4 заборонила допускати позивачів до онуків в гімназії, де вони навчаються, змінила номер телефону мобільного телефону старшого онука. Спроби позивачів з'ясувати обставити заборони та спроби знайти порозуміння в дозволі на спілкування з онуками залишились безрезультатними.
Посилаючись на викладене, а також на вимоги ст.ст. 257, 258 СК України, позивачі просять суд усунути перешкоди у здійсненні бабою і дідом своїх прав щодо участі в вихованні онуків шляхом визнання днів тижня в які вони матимуть можливість безперешкодно спілкуватись з їхніми онуками: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2
В судовому засіданні позивачі позов підтримали та просили суд задовольнити його в повному обсязі, встановивши наступний графік побачень та спілкування з онуками: кожну другу та четверту суботу кожного місяця щорічно з 10-00 годин до 18-00 годин, та обіцяли забезпечити порядок та норми харчування та відпочинку дітей.
Відповідачі в судове засідання не прибули, хоча повідомлялися судом про місце та час розгляду справи повістками та смс-повідомленнями, заяв про відкладення розгляду справи не надали, причини неявки не повідомили.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення позивачів, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено , що ОСОБА_4, яка має дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3
Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Відповідно до ст. 258 СК України баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.
Із пояснень, наданих позивачами в судовому засіданні вбачається, що згоди щодо часу та способу участі позивачів у вихованні онуків між сторонами не досягнуто. Позивачі багато років просили відповідачів зважати на право онуків щодо спілкування з бабою та дідом, однак відповідачі чинять супротив. Позивачі зверталися до Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації із заявою від 05.01.2017 р. про порушення прав дітей та отримали відповідь від 17.02.2017 р. № 101/46-Б-37-29 про те, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 на бесіди, на які їх було двічі запрошено до служби у справах дітей не прибули, та для вивчення фактів, які вказані в заяві, її копію направлено до районного управління поліції. В письмових поясненнях ОСОБА_4 від 07.03.2017 р. наданих начальнику Дарницького УП ГУНП у м. Києві зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не брали участь у вихованні онуків та не допомагали жодного разу матеріально, на сьогодні, їх онуки не мають бажання спілкуватися з бабусею та дідусем. Але відповідачі в судове засідання не прибули та письмових пояснень суду не надали з приводу підтвердження факту небажання приймати участь у вихованні онуків позивачами по справі.
Позивачами всі можливі важелі впливу на свідомість відповідачів, для того щоб спір вирішити в досудовому порядку вичерпано
З огляду на вказане, матеріалами справи підтверджується створення відповідачами перешкод позивачам у спілкуванні та вихованні онуків ОСОБА_6, та ОСОБА_7, а тому суд вважає за необхідне захистити право позивача шляхом зобов'язання відповідачів не чинити перешкод ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні онуків.
Так, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.91 р., дата набуття чинності для України 27.09.91 р.) передбачено: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватнимиустановами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини», а також положення ч. 8 ст.7 Сімейного Кодексу України містить: «Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересівдитини…».
Суд, при визначенні графіку побачень позивачів ОСОБА_8 та ОСОБА_12, з їх онуками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 враховує перш за все інтереси дітей. Відповідно суд вважає, що позовні вимоги позивачів мають бути задоволені повністю, а саме суд визначає позивачам ОСОБА_8 та ОСОБА_12, порядок спілкування з онуками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кожну другу та четверту суботу кожного місяця щорічно з 10-00 годин до 18-00 годин до їх повноліття, забезпечуючи порядок та норми харчування та відпочинку дітей.
Слід зазначити, що у разі зміни обставин, що мають істотне значення для вирішення питання щодо участі бабусі у вихованні онуки, сторони не позбавлені можливості з урахуванням таких обставин звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні онуків та спілкуванні з ними.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ст.ст. 7, 257, 258 СК України, ст.ст. 10, 15, 27-30, 57-60, 169, 212-215, 224, 226, 228 ЦПК України, суд -
Зобов'язати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку м. Києва та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Ружина, Житомирської області не чинити перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні з онуками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженцем м. Києва та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженкою м. Києва.
Встановити графік побачень та спілкування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зі своїми онуками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженцем м. Києва та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженкою м. Києва кожну другу та четверту суботу кожного місяця щорічно з 10-00 годин до 18-00 годин до їх повноліття, забезпечуючи порядок та норми харчування та відпочинку дітей.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії відповідачами.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.
СУДДЯ О.М. Колесник