Провадження № 2/761/1181/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Салаті В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Міністерство Юстиції України Головне територіальне управління юстиції у місті Києві Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора про перерозподіл спадщини, визнання недійсним свідоцтво про спадщину,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Міністерство Юстиції України Головне територіальне управління юстиції у місті Києві Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора про перерозподіл спадщини, визнання недійсним свідоцтво про спадщину.

Позивач зазначив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.08.2014 року (справа № 761/19142/14-ц) 26.08.2014 року визнано померлим ОСОБА_5, його батька. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві складено ІНФОРМАЦІЯ_5 року відповідний актовий запис за № 03.

Однак, йому стала відомо про зазначене рішення суду випадково при зверненні його до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори (далі нотаріальна контора) у зв'язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 року його бабусі ОСОБА_6, матері ОСОБА_5, його батька та ОСОБА_2, брата батька, оскільки він знав про реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, де проживала бабуся одна до смерті. Тоді ж він дізнався про те,що нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 602/14 та видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину квартиру 30.04.2015 року, в складі якої 1/3 частина квартири належала ОСОБА_5.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.03.2016 року у справі № 761/29549/15-ц, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.04.2016 року, позивачу визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяця з дня набрання рішенням суду законної сили. Позивач в межах наданого строку звернувся 31.05.2016 року до тієї ж нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька. Про зазначені дії позивачем повідомлено відповідача 03.06.2016 року листом № 27/06/16 від 03.06.2016 року, а також про явку до нотаріальної контори для вирішення зазначеного питання. на 23.06.2016 року, що відповідачем не було виконано.

Листом нотаріальної контори № 1869/02-17 від 23.06.2016 року позивача повідомлено про неможливість видати йому свідоцтво про спадщину, оскільки таке свідоцтво вже видано іншим спадкоємцям, а тому з приводу визнання права власності на частку спадкового майна та скасування виданого свідоцтва на спадщину іншому спадкоємцю він має звернутися до суду.

Оскільки на дату визнання померлим його батька відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.01.1998 року квартира належала в рівних частинах ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, останньому належала 1/3 частина квартири, яка відповідно до першої черги спадкування повинна була бути перейти до нього, позивача за відсутності інших спадкоємців першої черги.

Враховуючи викладені обставини та відповідно до положень ст. 16, 1280, 1300 ЦК України, позивач просив:

1.Перерозподілити спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, визнаного померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2.

2.Визнати недійсним свідоцтво про спадщину, видане 30.04.2015 року ОСОБА_2 Чотирнадцятою київською державної нотаріальної конторою на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

3.Стягнутити з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

У письмових запереченнях проти позову відповідач та його представник вимоги позивача ОСОБА_1 вважають незаконними та необгрунтованими за таких підстав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15.08.2014 року (справа № 761/19142/14-ц) ОСОБА_5 визнано померлим.

Як встановлено вищевказаним рішенням суду (а.с. 7 та 65), батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 відповідно до листа Шевченківського РУ ГУ МВС України в. м. Києві від 06.06.2014 року перебував у розшуку як особа, що переховується від слідства з 26.11.2001 року по день суду. З 2000 року не проживав у АДРЕСА_7.

ОСОБА_5, як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 1269 та ч.1 ст. 1270 ЦК України після смерті свого батька ОСОБА_7 в 2005 році не наслідував свою 1/6 частки в 1/3 частині квартири, що належала батьку при відкритті спадщини, його частку спадщини прийняла дружина - ОСОБА_6 як спадкоємець 1 черги.

Спадкоємцями частини квартири АДРЕСА_3, яка належала ОСОБА_5, були його син ОСОБА_1 (Позивач) та мати ОСОБА_6, яка відмовилась від своєї частки спадкового майна на користь свого сина ОСОБА_2, подавши заяву про прийняття спадщини та заяву про відмову від неї на користь Відповідача, який 30.04.2015 року, як спадкоємець другої черги отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4, яка належала ОСОБА_5.

В свідоцтві про право на спадщину за законом від 30.04.2015 року (а.с. 9) та 72), як зазначив відповідач, нотаріус допустила ряд помилок: матір ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вказала як дружину померлого і знову неправильно вказала частки: померлому ніколи не належала ? частина квартири, а лише 1/3 частина; свідоцтво про право власності на 1/6 частину квартири після померлого 2005 року батька ОСОБА_5 не отримував і не міг отримати, так як з 2001 року був у розшуку і в квартирі не проживав, спадщини не приймав, натомість її прийняла його мати, на що я вже вказував.

Посилання позивача на те, що він не подав до нотаріальної контори вчасно заяву про прийняття спадщини, оскільки не знав про оголошення батька померлим, а також, що він ніби-то випадково дізнався про прийняте 15.08.2014 року Шевченківським районним судом рішення, при зверненні до нотаріальної контори для з'ясування реєстрації за ним нерухомого майна не відповідають дійсності, оскільки йому було відомо, що батько є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_5.

У зв'язку із цим позивач звернувся з позовом до Шевченківського районного суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яка рішенням суду від 16.03.16 року була задоволена повністю.

На зазначене рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.04.2016 року була відхилена, а рішення суду залишено без змін,

У травні 2016 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 26.04.2016 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.05.2016 року відкрито касаційне провадження.

Крім того, ОСОБА_2 до суду касаційної інстанції подано клопотання про зупинення виконання рішення суду.

У судовому засіданні позивач та його представник просили задовольнити позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, які підтверджені наданими доказами додатковими письмовими поясненнями та іншими матеріалами справи.

Відповідач та його представник заперечили проти позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, у яких також просили зупинити провадження у справі до вирішення Вищим спеціальним судом їх касаційної скарги.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, що з'явились, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено та не заперечується сторонами в справі, що квартира АДРЕСА_8 згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 08.01.1998 року належала на праві приватної спільної власності ОСОБА_7, ОСОБА_6 та їх сину ОСОБА_5 у рівних частках кожному. Свідоцтво про право власності на житло видане на підставі Розпорядження керівника органу приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації за №10880 від 08.01.1998 року.

Рішенням Шевченківського районного суду від ІНФОРМАЦІЯ_6 року за заявою ОСОБА_6 оголошено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_9 померлим.(ас.65)

Як слідує із спадкової справи № 602/14 (ас.57) щодо майна померлого ОСОБА_5. у свідоцтві про право на спадщину за законом виданому 30 квітня 2015 року державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори спадщина ОСОБА_2 зазначено (ас.77), що спадщина яка належала спадкодавцю ОСОБА_5,складається із ? частини квартири АДРЕСА_3, а саме: 1/3 частини квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видане спадкодавцю Відділом приватизації житлового фонду Шевченківської районної у м. Києві адміністрації від 08.01.1998 року та 1/6 частини, від належної 1/3 частини квартири на підставі того ж свідоцтва його батьку ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, спадкоємцем якого був його син ОСОБА_5, який прийняв спадщину, (проживав у тій же квартирі) та не оформив своїх спадкових прав.

Звертаючись до суду з позовом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 30 квітня 2015 року державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори спадщина ОСОБА_2, позивач посилався на те, що на день відкриття спадщини його батька ІНФОРМАЦІЯ_8 року спадкоємцями першої черги були він та мати померлого батька ОСОБА_6, про що він вказав у заяві від 31 травня 2016 року. Тому видане його брату свідоцтво про право на спадщину за законом видане 30 квітня 2015 року на ? частину квартири порушує його, позивача право на спадщину після смерті батька, оскілки особа, якій видано зазначене свідоцтво не мала право на спадщину.

У відповідністю із ст. 1268 ЦК України щодо прийняття спадщини:

1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається із матеріалів справи на час відкриття спадщини у зв'язку із оголошенням померлим ОСОБА_5 згідно із рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від ІНФОРМАЦІЯ_9 року (справа № 761/19142/14-ц) 26.08.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис за № 03 від ІНФОРМАЦІЯ_5 року. На час відкриття спадщини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 року спадкоємцями першої черги були ОСОБА_1 та мати померлого ОСОБА_6.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.04.2016 року позивачу визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяця з дня набрання рішенням суду законної сили. Вказане судове рішення набрало законної сили 26.04.2016 року згідно із 319 ЦПК України про законну силу рішення і ухвали апеляційного суду, якою передбачено, що рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення (ч.1)

У межах визначеного рішенням суду від 16 березня 2016 року додаткового строку, а саме двомісячного строку, позивач звернувся 31.05.2016 року до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після Спадкодавця, його батька ОСОБА_5. (ас.74)

Листом представника позивача № 27/06/16 від 03.06.2016 року повідомлено відповідача про необхідність перерозподілу спадщини з пропозицією з'явитися 23.06.2016 року до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори для вирішення зазначеного питання.

Однак, Відповідач не з'явився до нотаріальної контори та не надав згоди про перерозподіл спадщини разом із Позивачем.

Листом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори № 1869/02-17 від 23.06.2016 року Позивача повідомлено про неможливість видати йому свідоцтво про спадщину, оскільки таке свідоцтво вже видано іншим спадкоємцям, а тому з приводу визнання права власності на частку спадкового майна за Позивачем, а також відміну вже виданого свідоцтва на спадщину іншому спадкоємцю, Позивачу необхідно звернутися до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України, спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини.

Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

У зв'язку із забороною на відчуження квартири протягом п'яти років з дати видачі Відповідачу свідоцтва про спадщину за законом від 30.04.2015 року, Позивач має право на виділ йому у спадщину шляхом визнання за ним права власності на 1/3 частину квартири, яка на цей час належить Відповідачу та не може бути ним відчужена.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У позовній заяві позивач зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 08.01.1998 року, яке видане Відділом приватизації житлового фонду Шевченківської районної у м. Києві адміністрації від 08.01.1998 року, квартира № АДРЕСА_10 в рівних частинах ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Тобто, на дату визнання померлим спадкодавця ОСОБА_5 (батька Позивача), йому належала 1/3 частина квартири, яка відповідно до першої черги спадкування повинна була бути перейти до позивача, оскільки інших спадкоємців першої черги немає.

Положеннями ч.1 ст.1280 ЦК України встановлено, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними.

Так, положеннями ч.3 ст. 1272 ЦК визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Ззгідно із ст. 1220 ЦК України про відкриття спадщини визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.(ч.1)

Однк, на час відкриття спадщини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 року спадкоємцями першої черги були ОСОБА_1 та мати померлого ОСОБА_6. Так, з матеріалів спадкової справа вбачається, що ОСОБА_6 зверталась до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини , яка відкрилась внаслідок оголошення померлим її сина ОСОБА_5 (ас. 57-зворот). У заяві вона відмовилась від прийняття спадщини сина ОСОБА_5 на користь сина ОСОБА_2, який був спадкоємцем 2-ої черги.

Згідно із ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Водночас, на ( ас. 61) у спадковій справі є її заява подана у жовтні 2014 року про прийняття спадщини після оголошення померлим її сина ОСОБА_5

Таким чином, виходячи із вищенаведених обставин, суд дослідивши зібрані докази встановив, що спадкоємцями частини квартири, яка належала ОСОБА_5, були: його син ОСОБА_1 (Позивач) та мати ОСОБА_6, яка відмовилась від своєї частки спадкового майна на користь свого сина ОСОБА_2, який був спадкоємцем другої черги.

Як встановлено судом, у квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до із заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 року, як спадкоємець другої черги, та зазначив, що спадкове майно складається із 1/2 частини квартири АДРЕСА_11. При цьому він посилався на те, що квартира належала на праві приватної спільної власності ОСОБА_7 ОСОБА_6, ОСОБА_5 у рівних частках кожному. Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, його спадкоємцем, прийнявши спадщину був син ОСОБА_5 на 1/6 частину від частки батька, але спадкові права не були оформлені.(ас.71)

Відповідач отримав 30.04.2015 року свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4, як спадкоємець другої черги, хоча на той час був спадкоємець першої черги ОСОБА_1, який, як встановлено рішенням суду пропустив строк щодо відкриття спадщини, оскільки не знав про подану ОСОБА_6 заяву до суду про оголошення його батька померлим. Рішенням Шевченківського районного суду, яким задоволено його позов про надання додаткового строку на прийняття спадщини.

Згідно із ч.1 ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи вищенаведені обставини, встановлені судом, та враховуючи положення ст. 1280 ЦК України про підстави перерозподілу спадщини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про перерозподіл спадщини та визнання недійсним свідоцтво про спадщину, а саме, щодо перерозподілу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, визнаного померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 року, з визнатнням за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2,а також визнання недійсним свідоцтва про спадщину, виданого 30.04.2015 року ОСОБА_2 Чотирнадцятою київською державної нотаріальної конторою на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 47,1220,1261,1267,1268, 1271, 1272, 1274,1280,1301 ЦК України та керуючись 10,57,60,209,212,213,214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Міністерство Юстиції України Головне територіальне управління юстиції у місті Києві Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора про перерозподіл спадщини, визнання недійсним свідоцтво про спадщину - задовольнити частково.

Перерозподілити спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, визнаного померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 року, та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2.

Визнати недійсним свідоцтво про спадщину, видане 30.04.2015 року ОСОБА_2 Чотирнадцятою київською державної нотаріальної конторою на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 551(п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 21 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційному суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя: О.Ф. Малинников.