РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В. І.

при секретарі Мазур Ю.В.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_2, від імені якого діє адвокат ОСОБА_1, до ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог Другої львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на частку квартири,

у с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_2, від імені якого діє адвокат ОСОБА_1, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третьої особи без самостійних вимог Другої львівської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на частку квартири.

Як на підставу своїх вимог зазначав, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21 квітня 2010 року державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, він є власником однокімнатної благоустроєної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 38.8 кв.м. Вказана квартира є спадщиною після смерті матері ОСОБА_5

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2011 року було частково задоволено позов ОСОБА_3 та вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 квітня 2010 року визнано недійсним в частині 1/2 частки квартири.

Таким чином, після ухвалення судом вказаного рішення, він, ОСОБА_2, та відповідач ОСОБА_3 стали власниками по 1/2 частині вищезазначеної квартири АДРЕСА_1.

Однак, особовий рахунок по оплаті житлово-комунальних послуг залишився оформлений на нього, позивача, а тому всі рахунки по оплаті відправляються на його імя.

04 листопада 2016 року він звертався до Управління державної реєстрації Львівської міської ради про скасування 1/2 частки його права власності на квартиру, однак в цьому йому було відмовлено з тих підстав, що 1/1 частина квартири зареєстрована за ним, ОСОБА_2, а тому визнання судом частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання за ним права власності на частину квартири йому необхідні з метою подальшого оформлення окремих особових рахунків по оплаті комунальних платежів.

З огляду на такі обставини. просив постановити рішення, яким визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане 21 квітня 2010 року на імя ОСОБА_2 державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, в частині 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 та визнати за ним право власності на 1/2 частку в цій кватирі.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1, який надає позивачу безоплатну правову допомогу позов підтримав, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві, зменшив позовні вимоги та просить визнати за ним, ОСОБА_2, право власності на 1/2 квартири АДРЕСА_2, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 квітня 2010 року визнано частково недійсним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2011 року.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась втретє, хоч про час і місце розгляду справи повідомлялась в установленому порядку.

Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21 квітня 2010 року державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, позивач ОСОБА_2 став власником однокімнатної благоустроєної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 38.8 кв.м. Вказану квартиру він прийняв у спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 25 листопада 2002 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2011 року в цивільній справі №2-446/11 було частково задоволено позов ОСОБА_3, яка є племінницею позивача ОСОБА_2, та вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 квітня 2010 року визнано недійсним в частині 1/2 частки спірної квартири.

Таким чином, після ухвалення судом вказаного рішення, він, ОСОБА_2, та відповідач ОСОБА_3 стали власниками по 1/2 частині вищезазначеної квартири АДРЕСА_1.

Однак, особовий рахунок по оплаті житлово-комунальних послуг залишився оформлений на позивача ОСОБА_2, а тому всі рахунки по оплаті відправляються на його імя.

04 листопада 2016 року позивач ОСОБА_2 звертався до Управління державної реєстрації Львівської міської ради про скасування 1/2 частки його права власності на квартиру, однак в цьому йому було відмовлено з тих підстав, що 1/1 частина квартири зареєстрована за ним, ОСОБА_2

Зазначені обставини підтверджуються поясненнями в судовому засіданні представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_1, долученими до справи копіями свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 квітня 2010 року, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2011 року. рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Львівської міської ради ОСОБА_6 про відмову у скасуванні реєстрації речових прав на нерухоме майно від 04 листопада2016 року та ці обставини ніким з учасників процесу не оспорювались.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2, від імені якого діє адвокат ОСОБА_1, є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 210, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 325, 355, 357, 386, 391 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в доход держави в розмірі 640,00 грн (шістсот сорок гривень).

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_7