АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3074/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Малінської С.М.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 травня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником 3/8 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. Власником 2/8 частин вказаного домоволодіння є ОСОБА_3. Для благоустрою житлових умов ним було здійснено ремонт в будинку та самовільно переобладнаний сарай в прибудову літ. «А2-1» прим. 4-1, 4-2, У1, 4-3 площею 2,8 кв.м., яка примикає до належної йому частини будинку. На земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 самочинно збудував сараї літ. «К» та «М». Позивач вважає, що самовільні прибудови не порушують права інших власників домоволодіння.

У зв'язку з чим, просив суд визнати за ним право власності на прибудову літ. «А2-1» (прим. 4-1, 4-2, У1, 4-3 площею 2,8 кв.м.) та сараї літ. «К» та «М», які знаходяться на земельній ділянці по АДРЕСА_1

Представник Харківської міської ради подав до суду заперечення проти позову.

Третя особа ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 травня 2013 року позовні вимоги задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на прибудову літ. «А2-1» (прим. 4-1, 4-2, У1, 4-3 площею 2,8 кв.м.) та сараї літ. «К» та «М», які знаходяться на земельній ділянці по АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, як особа, яка участі у справі у суді першої інстанції не приймала, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі; вказує, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_4, який набув право власності на ? частини домоволодіння АДРЕСА_1 під час їх шлюбу, тому вказана частина будинку є спільною сумісною власністю подружжя. 01 липня 1993 року їх шлюб розірвано, проте вона досі проживає за адресою: АДРЕСА_1. Зазначала, що спірну прибудову «А2-1» загальною площею 29,9 кв.м. збудувала вона за свої кошти, підстав для визнання прибудови власністю позивача не має. У порушення вимог Закону її не було залучено до участі у справі.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником 3/8 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 14 вересня 2011 року (а.с.4-6).

Власником 2/8 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3.

Позивачем самовільно переобладнаний сарай в прибудову літ. «А2-1» прим. 4-1, 4-2, У1, 4-3 площею 2,8 кв.м., яка примикає до належної йому частини будинку по АДРЕСА_1. На земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_2 самочинно збудував сараї літ. «К» та «М».

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно частин першої, третьої статті 22 Закону України "Про основи містобудування " забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову (будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом, будівництво об'єктів містобудування, перебудову або знесення будинків та споруд.

Статтею 18 Закону України "Про основи містобудування " в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється.

Відповідно до статті 30-1 Закону України "Про планування і забудову територій " у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється приймальними комісіями. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до закону.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Статтею 376 ЦК України також визначені певні правила, за якими можливе визнання за особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про основи містобудування" спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Матеріали справи містять звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій: прибудов літ. «А2-1» (прим. 4-1, 4-2, У1, 4-3 площею 2,8 кв.м.) та сараїв літ. «К» та «М», які знаходяться на земельній ділянці по АДРЕСА_1, проте законом передбачено певний порядок введення об'єкту в експлуатацією та оформлення правовстановлюючих документів на нього, яким позивачем дотримано не було.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до суду із зустрічним позовом про визнання за нею право власності на прибудову літ. «А2-1» (прим. 4-1, 4-2, У1, 4-3 площею 2,8 кв.м.) та сараїв літ. «К» та «М», які знаходяться на земельній ділянці по АДРЕСА_1(54-56). Однак, рішення за зустрічним позовом ухвалено не було.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

На підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 29 травня 2013 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді