Справа № 199/4752/17
РІШЕННЯ

Іменем України

15.11.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Куземі О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності частини земельної ділянки та визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Четверта дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на ? земельної ділянки в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до про встановлення факту належності частини земельної ділянки та визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 30 листопада 2010 року помер її дід - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з домоволодіння № 160 по вул. Сподівань у м. Дніпропетровську та земельної ділянки площею 0,0689 гектарів розташованої по вул. Сподівань у м. Дніпропетровську кадастровий номер земельної ділянки :01:606:0014.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла дружина померлого, ОСОБА_4, позивач та її рідний брат - ОСОБА_2. 28.01.2012 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори спадкоємцям ОСОБА_2 та позивачу видано свідоцтво про право на спадщину на ? частину земельної ділянки, що розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Сподівань, 160. Також, 28.01.2012 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори спадкоємцям ОСОБА_2 та позивачці видано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою м. Дніпро, вул. Сподівань, 160. Баба сторін, ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину зазначеного домоволодіння та 1/2 частину земельної ділянки на якій воно розташовано за адресою м. Дніпро, вул. Сподівань, 160, кадастровий номер земельної ділянки :01:606:0014. Однак, через похилий вік бабусі позивача та важкий стан її здоровя, свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки не було нею зареєстровано належним чином в відповідних державних реєстраційних органах. 17 жовтня 2014 року померла бабуся позивача - ОСОБА_4. За життя вона склала заповіт, яким усе своє майно заповіла своїм онукам: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Позивач зазначає, що 09 червня 2017 року нею було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Сподівань, буд. 160, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 та постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовив їй та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Сподівань, буд. 160 у звязку з тим, що спадкодавцем ОСОБА_4 не було зареєстровано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки належним чином в відповідних державних реєстраційних органах. У звязку з цим позивач просить суд встановити факт належності померлій 17 жовтня 2014 року ОСОБА_4 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0689 гектарів, розташованої за адресою:м. Дніпро, вул. Сподівань, буд. 160, кадастровий номер :01:606:0014, наданий для обслуговування житлового будинку та споруд на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 28 січня 2012 року за реєстровим №3-178 та визнати за нею право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0689 гектарів, розташованої за адресою м.Дніпро, вул.. Сподівань,160.

У свою чергу відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до позивача про визнання права власності на частину земельної ділянки. Обґрунтувуючи свої позовні вимоги, зазначилв ті ж самі підстави, що зазначені у первісному позові та просив визнати за ним право власності на 1/4 частина земельної ділянки, що знаходиться за адресою м.Дніпро, вул.. Сподівань,160, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4.

Позивач в судове засідання не зявилася, її представник підтримала позовні вимоги за первісним позовом та не заперечувала проти задоволення зустрічного позову, просила слухати справу у її відсутність про, що надала письмову заяву.

Відповідач в судове засідання не зявився, підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом та не заперечував проти задоволення первісного позову, просив слухати справу у його відсутність про, що надав письмову заяву.

Представник третьої особи до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та винесенні рішення на розсуд суду.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача за первісним позовом підлягають частковому задоволенню,а відповідача за зустрічним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

30 листопада 2010 року помер дід сторін по справі - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина, що складалась з домоволодіння № 160 по вул. Сподівань у м. Дніпропетровську та земельної ділянки площею 0,0689 гектарів розташованої по вул. Сподівань у м. Дніпропетровську кадастровий номер земельної ділянки :01:606:0014.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4, та сторони по справі. 28.01.2012 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори спадкоємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину на ? частину земельної ділянки, що розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Сподівань, 160. Також, 28.01.2012 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори спадкоємцям сторонам по справі видано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою м. Дніпро, вул. Сподівань, 160. Баба сторін, ОСОБА_4, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на іншу 1/2 частину зазначеного домоволодіння та 1/2 частину земельної ділянки, на якій воно розташоване.

17 жовтня 2014 року померла ОСОБА_4. За життя вона склала заповіт, яким усе своє майно заповіла своїм онукам, сторонам по справі

09 червня 2017 року сторонами по справі, кожним, було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частку житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Сподівань, буд. 160, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4.

Однак постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Сподівань, буд. 160 у звязку з тим, що спадкодавцем ОСОБА_4 не було зареєстровано свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки належним чином в відповідних державних реєстраційних органах.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 017, від 22.05.2017 року виданого відділом у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на земельну ділянку № 160 по вул. Сподівань в м. Дніпропетровську (кадастровий номер :01:606:0014) на імя гр. ОСОБА_3.

Оскільки земельні ділянки на підставі ч. 1ст. 181 ЦК України є нерухомим майном, згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на них підлягають обов'язковій державній реєстрації.

Відповідно до частини 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Набуття права власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки ОСОБА_4 підтверджується зокрема тим, що оскільки вона належним чином прийняла спадщину за законом у вигляді 1/2 частини домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. Сподівань, буд. 160, після смерті попереднього власника, її чоловіка, ОСОБА_3, який помер 30.11.2010 року.

Крім того, відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод.

Також в силу вимог ст. 1225 ЦК України, якою встановлено, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, ОСОБА_4 отримала 1/2 частину земельної ділянки у власність, оскільки нею було оформлено право власності на 1/2 частину домоволодіння № 160 по вул. Сподівань у м. Дніпропетровську, яке знаходиться на земельній ділянці за адресою: м. Дніпро, вул. Сподівань, буд. 160.

В силу ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті... Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється термін в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини.

За змістом ч.І ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно до ч.ч.І, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до п. «г» ч.І ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема - прийняття спадщини.

Відповідно до вимог ст.. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою

особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його

право власності.

Враховуючи вище викладене суд вважає позовні вимоги сторін в частині визнання права власності за заповітом є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки спадщина належить спадкоємцю з моменту її прийняття, таким чином, встановлення факту належності майна особі в порядку спадкування, не передбачено законом.

Судові витрати стягненню не підлягають зі сторін, оскільки вони підлягають взаємозаліку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 114, 208, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 392, 1268 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про встановлення факту належності частини земельної ділянки та визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування, - задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0698 гектарів , розташованої за адресою: м. Дніпро, вул.Сподівань, буд. 160, кадастровий номер :01:606:0014, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 17 жовтня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0698 гектарів, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул.Сподівань, буд. 160, кадастровий номер :01:606:0014, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 17 жовтня 2014 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Суддя