Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2017 Справа №607/5379/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд до відповідача ОСОБА_2 з вказаним позовом. У ньому просить розірвати шлюб між ними, оскільки останній носить лише формальний характер і суперечить її інтересам. Також позивачка просила стягувати з відповідача по 1'500 грн. аліментів щомісячно на утримання їх сина - ОСОБА_3, котрий проживає з нею та перебуває на її утриманні. В обґрунтування цих вимог зазначає, що самостійно забезпечувати дитину вона не спроможна, а відповідач добровільно допомоги не надає хоча зобов'язаний це робити, тому з нього слід стягувати аліменти. У подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача по 950 грн. щомісячно.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності у якій зазначає, що уточнені позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання також не з'явився, надіславши на адресу суду заяву у яких просить здійснювати розгляд справи без його участі, у якій також зазначає, що не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього 950 грн. аліментів, щомісячно.

Частиною 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, приходить до переконання, що наявні законні підстави для задоволення позову з огляду на таке:

17 червня 2004 року сторони уклали шлюб, про що цього ж дня в книзі реєстрації актів про одруження відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області зроблено запис № 647 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 17 червня 2004 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син - ОСОБА_3 про що свідчить фотокопія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27 листопада 2007 року; актовий запис № 2524, здійснений 27 листопада 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

Дитина проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Дані обставини визнані сторонами, а тому, в силу ч. 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), доказуванню не підлягають.

Між подружжям склались неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, тривалий час не ведуть спільне господарство та не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків. Шлюб існує лише формально. Таким чином суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки і це має істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Саме тому вказаний шлюб слід розірвати.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Однак такої домовленості між позивачкою та відповідачем не досягнуто, тому слід врегулювати ці відносини рішенням суду.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом і присуджується у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. (ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України).

Частина 2 статті 182 СК України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Як вбачається з довідки із товариства з обмеженою відповідальністю «КУПАВА МАРКЕТ», виданої 30 травня 2017 року (вих. № 2), позивачка працює у даному підприємстві за основним місцем роботи на посаді продавця продовольчих товарів.

Як вбачається з фотокопії трудової книжки відповідача серії НОМЕР_3 від 24 жовтня 2001 року він ніде не працевлаштований.

Інших документів за допомогою яких можна було б охарактеризувати фінансове становище як позивачки так і відповідача суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи приписи ст. 182 СК України, зважаючи на фінансові потреби дитини, матеріальне становище відповідача, суд вважає, що і у цій частині позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення із останнього на користь позивачки аліментів на утримання сина у розмірі 950 грн., щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 640 грн. судового збору за заявлення позовних вимог про розірвання шлюбу та 640 грн. про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 17 червня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області зроблено запис № 647 від 17 червня 2004 року.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі 950 (дев'ятсот п'ятдесят) грн. щомісячно, починаючи з 26 квітня 2017 року і досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 1'280 (одну тисячу двісті вісімдесят) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка