У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Бондаренко Н.В., Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Томашгородської селищної ради Рокитнівського району, ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,-

в с т а н о в и л а :

13 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Томашгородської селищної ради Рокитнівського району, ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що твердження суду про те, що спадкоємцем по закону є ОСОБА_2 не відповідає обставинам справи, оскільки він не набув у строк, встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України, своїх спадкових прав та уже тривалий час не користувався спірним майном.

З довідки Томашгородської селищної ради вбачається, що позивач після смерті спадкодавця з 2004 року постійно проживала в будинку, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Просить рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок № 31 по вул. Ломська в смт. Томашгород Рокитнівського району Рівненської області зареєстровано за ОСОБА_3

ОСОБА_3 помер 25 вересня 1974 року (а.с.15 ), його дружина, ОСОБА_4, прийняла спадщину після смерті чоловіка і проживала в будинку до дня смерті, до 25 грудня 2000 року ( а.с. 33 ).

Згідно довідки Томашгородської селищної ради № 2663 від 19 серпня 2016 року, ОСОБА_4, яка померла 25 грудня 2000 року, постійно проживала і була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею на день смерті були зареєстровані і проживали- син, ОСОБА_2, його дружина і семеро дітей ( а.с. 72).

Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом, тобто обставини, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є таке: майно може бути об'єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу ( підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності.

Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п.п.9, 12 розяснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті батька і після смерті матері так як на день їх смерті був зареєстрований і постійно проживав у спадковому будинку.

Батько позивача, ОСОБА_5, який помер 14 березня 1994 року на момент смерті батька проживав окремо від нього і спадщину не прийняв.

Позивач підтвердила, що проживає в будинку з 2004 року з дозволу співвідповідача, який їй пропонував неодноразово сплатити кошти за будинок ( частину будинку ), тобто вона знала, що співвідповідач є спадкоємцем після смерті своєї матері на цей будинок, у нього знаходяться документи на зазначений будинок і він претендує на це майно, тобто володіння позивачки будинком не є добросовісним.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено наявності сукупності умов для набуття права власності за набувальною давністю, що передбачено положеннями ст. 344 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування щодо заявлених вимог, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді :