Головуючий суду 1 інстанції - Третяк О.Г.
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 409/2066/17
Провадження № 22ц/782/850/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2017 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

Головуючого судді Стахової Н.В.

Суддів: Авалян Н.М., Орлова І.В.

за участю секретаря Подрябінкіна Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 02 листопада 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Білокуракинської районної державної адміністрації про визнання права на отримання земельної ділянки (паю),

встановила:

У вересні 2017 року позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Білокуракинської районної державної адміністрації, у якому посилаючись на те, що вони не набули права на земельну частку (пай) в радгоспі «Білокуракинський», правонаступником якого є ВАТ «Білокуракиський» через заборгованість по заробітній платі, просили зобов'язати відповідача внести їх до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) в ВАТ «Білокуракинський» та видати сертифікат на отримання земельної ділянки (паю); визнати за позивачами, як колишніми працівниками радгоспу «Білокуракинський» право на отримання земельної частки (паю); зобов'язати відповідача включити позивачів у списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) колишнього радгоспу «Білокуракиський» та повторно розглянути питання щодо виділення земельної частки (паю).

Ухвалою Білокуракиського районного суду Луганської області від 02 листопада 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Білокуракинської районної державної адміністрації про визнання права на отримання земельної ділянки (паю) з підстав, передбачених п.2 ч.2 ст. 122 ЦПК України.

Не погодившись з даною ухвалою суду, позивачі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, подали апеляційну скаргу та просили ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 30 жовтня 2017 року скасувати, постановити нову ухвалу про відкриття провадження у справі та окрему ухвалу.

Сторони в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, яке було задоволено, у зв'язку з чим судова колегія вважає за необхідне розглянути справу за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати приходить до наступного.

Відмовляючи у відкритті позовного провадження, суд першої інстанції, виходив з того, що в провадженні Білокуракинського районного суду Луганської області перебувала справа № 1205/1381/2012 за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 до Білокуракинської районної державної адміністрації про встановлення права на земельну частку (пай). Рішенням від 22 серпня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Таким чином є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення суду, що набрало законної сили, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав або ухвали суду про закриття провадження у справі у зв'язку із відмовою позивача від позову, або ухвали про закриття провадження у справі у зв'язку із укладенням мирової угоди сторін.

У випадку зміни хоча б одного з цих елементів, позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження по справі.

Відмовляючи у відкритті позовного провадження, суд першої інстанції послався на п.2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, однак при цьому не обґрунтував у чому полягає тотожність позовів, зокрема чи співпадають сторони, предмет і підстави позовів, обмежившись тільки посиланням на рішення Білокуракинського міського суду Луганської області від 22 серпня 2012 року, яке в матеріалах справи відсутнє.

За таких обставин, ухвалу суду не можна вважати законною, оскільки судом порушений порядок розгляду справи, з вказаних підстав, ухвала суду підлягає скасуванню.

Що стосується вимог апелянтів про постановлення ухвали про відкриття позовного провадження у справі, то такі повноваження належать суду першої інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не є підставою для постановлення окремої ухвали, оскільки відповідно до ст. 320 ЦПК України підставою для постановлення окремої ухвали, є порушення норм права і помилки, допущених судом першої інстанції, які не є підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст.. 303, 307. 312-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 02 листопада 2017 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді: