Справа № 348/922/16-ц
Провадження № 22-ц/779/876/2017
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О.Я.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Малєєва А.Ю.,

суддів: Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.,

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Івано-Франківської крайової організації ФСТ «Україна», ОСОБА_3 районної державної адміністрації, ОСОБА_3 районної ради, ОСОБА_4, третя особа: відділ освіти ОСОБА_3 райдержадміністрації про виправлення запису в трудовій книжці, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

В травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Івано-Франківської крайової організації ФСТ «Україна», ОСОБА_3 районної державної адміністрації, ОСОБА_3 районної ради, ОСОБА_4 третя особа: відділ освіти ОСОБА_3 райдержадміністрації про виправлення запису в трудовій книжці, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 01.04.2009 по 31.12.2015 працював на посаді тренера-викладача по стрибках на лижах з трампліна та лижного двоборства ОСОБА_3 ДЮСШ крайової організації ФСТ «Україна». 31 .12.2015 в трудовій книжці директором школи ОСОБА_5 зроблений запис за № 10 про звільнення його з посади тренера - викладача ОСОБА_3 ДЮСШ крайової організації ФСТ «Україна» «за згодою сторін» (ч. 1 ст. 36 КЗпП).

Цього ж дня, 31.12.2015 трудовій книжці за № 11 ним внесено запис про те, що «запис № 10 є недійсний, поновлений на роботі», на підставі Наказу 07-К від 31.12.2015. Запис № 11 в подальшому, був анульований головою ліквідаційної комісії, а отже запис № 10 про звільнення з займаної посади на підставі ч. 1 ст. 36 КзпП України (за згодою сторін) залишився чинним.

Звільнення з посади тренера - викладача ОСОБА_3 ДЮСШ крайової організації ФСТ «Україна» вважає незаконним, так як йому не видано належним чином оформлену трудову книжку та не проведено виплату належних при звільненні коштів, будь-яких домовленостей про припинення трудового договору роботодавця і працівника не було та він не писав заяви про звільнення за згодою сторін.

Так, 06 січня 2016 року в ОСОБА_3 районній державній адміністрації відбулась нарада щодо ліквідації ОСОБА_3 ДЮСШ ФСТ «Україна», в ході якої йому, та всіх працівників школи, повідомили про те, що на підставі Рішення ОСОБА_3 РДА школа з 01.01.2016 ліквідовується, та в присутності начальника ОСОБА_3 районного центру зайнятості дали вказівку стати на облік. Однак його не було попереджено про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяця, як передбачено ст. 49-2 КЗпПУ. 17.03.2016 позивачем направлялись листи з вимогою змінити запис про звільнення за згодою сторін та внести до трудової книжки запис про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (з зв'язку з ліквідацією), а також здійснити нарахування та виплатити належні грошові кошти за час вимушеного прогулу, з 01.01.2016 до завершення ліквідації спортивної школи Крайовій організації ФСТ Україна (бенефіціарний власник ліквідованої ОСОБА_3 ДЮСШ), ОСОБА_3 РДА, ОСОБА_3 районній раді та відділу освіти ОСОБА_3 РДА.

20.03.2016 від імені Крайової спортивної організації ФСТ «Україна» поштою, на домашню адресу, надійшло поштове відправлення, в якому містилась його трудова книжка, в якій головою ліквідаційної комісії ОСОБА_4 внесено запис (без проставлення дати та підстави) про те, що запис директора школи ОСОБА_5 № 11 в трудовій книжці про поновлення його на роботі «зроблений неповноважною особою».

Оскільки на даний час трудовий договір між ним та ОСОБА_3 ДЮСШ ФСТ Україна не припинений, а в трудовій книжці, яка надійшла від Крайової організації ФСТ Україна поштовим відправленням 20.03.2016, відсутній запис про звільнення, то це перешкоджало його працевлаштуванню.

Таким чином, згідно з вимогами чинного законодавства України відповідач зобов'язаний виплатити йому заробітну плату за весь час вимушеного прогулу починаючи з 01.01.2016 до дати фактичного розрахунку.

З врахуванням того, що з кінця березня 2016 року по червень місяць 2016 року він вживав заходи досудового вирішення спору шляхом подання відповідних заяв та скарг в державні контролюючі органи, тому вважає поважною причину пропуску місячного строку звернення до суду за захистом свого права.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14 листопада 2016 року залучено до справи в якості співвідповідача ОСОБА_4 (т.1 а.с. 158).

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 на вказане рішення подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом першої інстанції не в повній мірі зясовано всі обставини справи, що призвело до неправильного застосування ним норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає правильним застосування судом ст. 235 КЗпП України щодо визнання формулювання причин звільнення неправильними, покладення обовязку виправити неправильний запис на Івано-Франківську крайову організацію ФСТ «Україна» та покладення виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 34110,15 грн на ОСОБА_3 районну раду. Разом з тим, апелянт вважає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, прийшов до помилкового висновку про те, що ОСОБА_2 було пропущено строки позовної давності звернення до суду встановленого ст. 233 КЗпП України без поважних причин. Апелянт вказує, що в даному позові не йдеться про поновлення його на роботі, тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку застосовуючи місячний термін для подачі позовної заяви. Тому до даного позову, на думку апелянта, слід застосувати тримісячний строк для звернення до суду. Крім того, позивачем було надано в суд першої інстанції копії його скарг, зокрема, до Інспекції Держпраці в Івано-Франківській області. Вказане свідчить про те, що з кінця березня 2016 року по червень 2016 року ОСОБА_2 вживав всіх можливих заходів досудового вирішення спору, тому апелянт вважає причину пропуску місячного строку для звернення до суду поважною.

Просить скасувати рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2017 року, винести нове рішення, яким позов задовольнити. Зобовязати Івано-Франківську крайову організацію ФСТ «Україна» внести запис про звільнення ОСОБА_2 з 04.04.2016 за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 районної ради Івано-Франківської області на користь ОСОБА_2 34110,15 грн заробітної плати за час вимушеного прогулу з відрахуванням обовязкових платежів та внесків.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт та його представник ОСОБА_6 підтримали апеляцію, просили її задовольнити з указаних у ній мотивів.

Представник Івано-Франківської крайової організації ФСК «Україна» Іванців М В. проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив її відхилити.

Відповідач ОСОБА_7 вимог апеляційної скарги не визнала, просила її відхилити.

Представник ОСОБА_3 районної ради ОСОБА_8 в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши сторін та їх представників, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду у належній мірі не відповідає.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_9 з 01.04.2009 працював на посаді тренера-викладача по стрибках на лижах з трампліна та лижного двоборства ОСОБА_3 ДЮСШ Крайової організації ФСТ «Україна», що підтверджується копією трудової книжки (т.1 а.с. 6).

31 грудня 2015 року в трудовій книжці директором школи ОСОБА_5 зроблений запис за № 10 про звільнення ОСОБА_2 з посади тренера - викладача ОСОБА_3 ДІОСШ крайової організації ФСТ «Україна» «за згодою сторін» (ч. 1ст. 36 КЗпП) (т.1 а.с. 6 зворот)..

Цього ж дня, 31.12.2015 року в трудовій книжці за № 11 ним внесено запис про те, що «запис № 10 є недійсний, поновлений на роботі», на підставі Наказу 07-К від 31.12.2015 (т.1 а.с. 9).

Запис № 11 в подальшому був анульований головою ліквідаційної комісії, а отже запис № 10 про звільнення з займаної посади на підставі ч.1 ст. 36 КзпП України (за згодою сторін) залишився чинним (т.1 а.с. 6).

Як встановлено судом першої інстанції, 06.12.2016 в ОСОБА_3 РДА відбулася нарада з приводу ліквідації ОСОБА_3 ДЮСШ ФСТ «Україна», в ході якої всіх працівників школи повідомили про те, що на підставі рішення ОСОБА_3 РДА ОСОБА_3 ДЮСШ ФСТ «Україна» з 01.01.2016 ліквідовується, що згідно останньої редакції статуту ОСОБА_3 ДЮСШ ФСТ «Україна», затвердженої у вересні місяці 2015 року, рішення щодо ліквідації ОСОБА_3 ДЮСШ ФСТ «Україна» уповноважені приймати органи місцевого самоврядування та засновник школи - крайова організація ФСТ «Україна»(т.1 а.с. 78).

Івано-Франківська крайова організація ФСТ «Україна» являлась засновником ОСОБА_3 ДЮСШ згідно копії Статуту (т.1 а.с. 54-57).

Президія Крайової організації ФСТ «Україна» 30.12.2015 винесла постанову № 4/1-1 «Про ліквідацію ОСОБА_3 ДЮСШ ФСТ «Україна»». В даній постанові затверджено склад ліквідаційної комісії та встановлена дата ліквідації ОСОБА_3 ДЮСШ КО ФСТ «Україна», а саме з 04.01.2016. Вказаною Постановою ОСОБА_4 призначено головою ліквідаційної комісії (а.с. 60).

Згідно Опису документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації» Реєстраційний номер справи: 1-112_000115_81 Код: 49 від 05.04.2016, юридична особа - ОСОБА_3 дитячо-юнацька спортивна школа Івано-Франківської крайової організації фізкультурно-спортивного товариства «Україна» припинена, що підтверджується копією витягу з реєстру від 18.05.2016 про припинення ОСОБА_3 ДЮСШ (т.1 а.с. 21-29).

22.02.2016 року позивачем направлені листи про порушення трудового законодавства до Департаменту захисту економіки в Івано-Франківській області, Інспекції держпраці в Івано-Франківській області, Фінансовій інспекції в Івано-Франківській області.

За результатами перевірки Інспекцією держпраці, проведеної в ОСОБА_3 ДЮСШ ФСТ «Україна» складено акт, голові ліквідаційної комісії ОСОБА_4 внесено припис про усунення порушень вимог законодавства про працю. За допущені порушення вимог трудового законодавства на ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП для притягнення її до відповідальності (т.1 а.с. 10).

Постановою Надвірнянського районного суду від 26.04.2016 ліквідатора ДЮСШ ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 41 ч. 1 КУпАП, адміністративну справу закрито за малозначністю вчиненого (т.1 а.с. 152-154).

На виконання рішення ОСОБА_3 районної ради від 18.02.2016 №154-4/2016 «Про надання згоди на прийняття у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст району майна ДЮСШ ФСТ «Україна» прийнято спільне розпорядження голів ОСОБА_3 районної державної адміністрації та ОСОБА_3 районної ради за 09.03.2016 за № 65/20-р «Про створення комісії по передачі майна ДЮСШ ФСТ «Україна»» (т.1 а.с. 61, 67).

Актом приймання-передачі від 24.03.2016 колишнє майно ОСОБА_3 ДЮСШ ФСТ «Україна», що знаходиться за адресою: міська зона відпочинку ім. Н.Яремчука (гора Городище) передано на баланс ОСОБА_3 ДЮСШ відділу освіти районної державної адміністрації (т.1 а.с. 65-66).

16.03.2016 позивачем направлялися листи з вимогою змінити запис про звільнення за угодою сторін та внести до трудової книжки запис про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (у звязку з ліквідацією), а також здійснити нарахування та виплатити належні йому грошові кошти за час вимушеного прогулу, з 01.01.2016 до завершення ліквідації ОСОБА_3 ДЮСШ крайової організації ФСТ «Україна» (власнику ліквідованої ОСОБА_3 ДЮСШ), ОСОБА_3 РДА та ОСОБА_3 районній раді і відділу освіти ОСОБА_3 РДА, як правонаступникам власникам майна ліквідованої ОСОБА_3 ДЮСШ ФСТ Україна (т.1 а.с. 13-16).

Як встановлено судом першої інстанції, трудова книжка була отримана позивачем 20.03.2016, про що позивач зазначає також в позовній заяві (т.1 а.с. 3).

Згідно відповіді начальника Архівного відділу ОСОБА_3 РДА від 25.07.2016 відповідно до Заяви голови ліквідаційної комісії ОСОБА_3 ДЮСШ ОСОБА_4 від 15.03.2016 документи ОСОБА_3 ДЮСШ крайової ФСТ України передаються на зберігання у вищестоящу організацію (т.1 а.с. 155). Документи ОСОБА_3 ОСОБА_10 Україна на зберігання до архіву не надходили, місце знаходження документів не відоме (а.с. 156).

Відповідно до Розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача сума середнього заробітку становить 34110,15 грн (т.1 а.с. 237).

Увалюючи рішення суд першої інстанції, вірно визначив, що запис у трудовій книжці позивача здійснено неправильно, оскільки фактично його звільнення відбулось на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією ОСОБА_3 ДЮСШ. З урахуванням того, що ліквідована школа входила в ФСТ «Україна», висновок суду про те, що обов`язок внести виправлення в трудовій книжці лежить на ФСТ «Україна» відповідає п. 2.8. Інструкції про порядок ведення трудових книжок та приписам ст. 235 КЗПП України. Також суд першої інстанції вірно визначив, що обов`язок по виплаті заробітної плати позивачеві лежить на ОСОБА_3 районній раді, оскільки майно ліквідованої ДЮСШ передано в комунальну власність.

Разом з тим, судом відмовлено в задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском без поважних причин строку звернення до суду, встановленого ст. 233 КЗпП України.

З цим висновком погодитись не можна.

Перше, щодо строку. У статті 233 КЗпП України передбачено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів: працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (частина перша); у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (частина друга).

За статтею 47 КЗпП України роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2012 від 22.02.2012 звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

ОСОБА_2 отримав трудову книжку 20.03.2016, а звернувся до суду з позовом про виправлення запису в трудовій книжці та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу - 18.05.2016, відтак трьохмісячний строк для звернення до суду з даним позовом позивачем не пропущено.

Друге, щодо формулювання звільнення. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають за два місяці. Одночасно із попередженням про звільнення власник або уповноважений ним орган має запропонувати працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі організації. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника.

Однак всупереч вказаним нормам про заплановане вивільнення позивача по справі не було повідомлено (т.1 а.с. 10).

Відповідно до положень ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобовязаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Крім того, відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення стосовно зміни формулювання запису в трудовій книжці, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу, якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.

Відповідно п. 18 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не повязували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

У випадку, коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільнення неправильним і зобовязує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках-правонаступника) виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу (ч. 2 ст. 235 КЗпП України). Одночасно суд визнає працівника звільненим за п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з ліквідацією підприємства, установи, організації (абзац третій пункту 18 із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 від 26.10.1995 року).

Судом першої інстанції встановлено, що повноваження голови ліквідаційної комісії ОСОБА_4 закінчились 05.04.2016 , у день ліквідації ОСОБА_3 ДЮСШ, печатки та документи нею не передавались до архіву, місце знаходження документів ДЮСШ не встановлено. Разом з тим, п. 2.8. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, що у разі відсутності правонаступників ліквідованого підприємства, яке зробило неправильний запис у трудовій книжці, відповідний запис робиться вищестоячою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а уразі його відсутності облархівом чи держархівом.

З урахуванням вказаного, апеляційний суд погоджується з висновком про покладення обов'язку виправлення неправильного запису в трудовій книжці на засновника - Івано-Франківську крайову організація ФСТ «Україна».

Третє, щодо коштів. Враховуючи, що рішенням ОСОБА_3 районної ради від 18.02.2016 № 154-4/2016 «Про надання згоди на прийняття спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст району майна ДЮСШ ФСТ «Україна»» майно ліквідованої ОСОБА_3 ДЮСШ ФСТ «Україна», передано у комунальну власність, в особі ОСОБА_3 районної ради, то обов'язок по виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу згідно розрахунку наданого позивачем в сумі 34110 грн 15 коп. слід покласти на ОСОБА_3 районну раду (т.2 а.с.105, 237).

За цих обставин відповідно до приписів ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Зобовязати Івано-Франківську крайову організацію ФСТ «Україна» внести запис про звільнення ОСОБА_2 з 04.04.2016 за п.1 ст. 40 УЗпП України.

Стягнути з ОСОБА_3 районної ради Івано-Франківської області на користь ОСОБА_2 34110 грн 15 коп. заробітної плати за час затримки розрахунку з відрахуванням обовязкових платежів та внесків.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_11