Справа № 594/578/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої Зушман Г.І.

з участю секретаря Кушнір Т.І.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Позивачка вказала, що рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області 11 лютого 2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Відповідач самоусунувся від матеріального утримання і виховання дитини, зовсім не цікавиться матеріальним станом дитини і ніякої матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає. Вона ж ніде не працює, проживає у будинку своєї матері і основним джерелом доходу є соціальні виплати та пенсія її матері. Дитина навчається у 2-му класі і потребує індивідуального навчання, лікування і періодичного огляду, що потребує значних затрат. Зазначила, що у відповідача нікого на утриманні немає, він є працездатним та неофіційно працює на різних роботах, а тому має змогу виплачувати аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно з часу подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивачка не зявилася, подавши суду письмову заяву, в якій збільшила позовні вимоги та просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1500 грн., оскільки дитина хворіє. Просить слухати справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав частково. Згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки ніде не працює, підробляє. З 2005 року живе у цивільному шлюбі з іншою жінкою, з якою має спільну дитину, однак не оформив своє батьківство. Пояснив, що добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання дочки ОСОБА_4, купляв дитині необхідний одяг, цукерки. Провідує дитину.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 лютого 2013 року між ними було розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 190687, виданим повторно відділом ДРАЦС Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області 21.01.2014 року.

За даними свідоцтва про народження дитини, батьком дитини являється ОСОБА_6, який 30 травня 2014 року змінив прізвище на ОСОБА_1, про що складено відповідний актовий запис за №32 (свідоцтво про зміну імені серії І-ИД №009540.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2012 року визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, місце проживання матері дитини ОСОБА_3

Дитина ОСОБА_5 проживає з позивачкою в с.Горошова по вул.Тополі,28, що підтверджується довідкою Мельнице-Подільської селищної ради №858 від 09.12.2016 року.

За даними довідки Борщівської районної поліклініки від 25.05.2017 року ОСОБА_5 перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Борщівської районної поліклініки з діагнозом : розлади психологічного розвитку. Потребує тривалого лікування і реабілітації.

Наведене також підтверджується випискою з медичної карти № 313279, витягом з історії хвороби №3294 та випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20.11.2013 року.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Судом встановлено, що домовленості щодо участі у витратах на утримання дитини між сторонами не досягнуто.

За відсутністю домовленості між батьками щодо участі в утриманні дитини той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів (ст. 181 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів повинні враховуватися стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інше.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що відповідач відповідно до свого майнового становища має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в сумі 1500 грн. в місяць.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 500,00 грн. щомісячно.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України "Пpo Державний бюджет на 2017 рік" з 01 травня 2017 року встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 1777 грн.

Враховуючи що малолітня дитина сторін потребує матеріальної допомоги і відповідач, як батько, зобов'язаний утримувати її, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково і розмір аліментів визначити в твердій грошовій сумі - 950,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини захистить права дитини.

Згідно ЗУ Про судовий збір позивачка звільнена від сплати судового збору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн. та судові витрати в користь позивачку понесені нею на оплату послуг адвоката в сумі 300,00 грн.

На підставі ст.ст. 180, 182, 184 СК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, жительки с.Горошова Борщівського району Тернопільської області, аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 950,00 грн. щомісячно, починаючи з 25 квітня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_5 судові витрати на оплату послуг адвоката в сумі 300,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, в той же строк з дня отримання його копії, через Борщівський районний суд до апеляційного суду Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча: