Справа № 308/5739/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 25 листопада 2007 року виконавчим комітетом Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області було зареєстровано шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_6 про що складено відповідний актовий запис №06 в Книзі реєстрації шлюбів, свідоцтво про шлюб серії 1-АМ № 050116.Від цього шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження серії І-ФМ №253685 від 10.04.2013 року.

Спільне життя у подружжя не склалося, між позивачем і відповідачем постійно виникали сварки та суперечки, у зв'язку із тим, що кожен із них має різні погляди на життя. ОСОБА_1, стверджує, що подальше спільне сімейне життя суперечить їх інтересам оскільки понад півтора року воно виражається виключно неприязністю один до одного, окрім того більше двох місяців подружжя проживає окремо, та не підтримує жодних відносин.

У подружжя на підґрунті сімейно - побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя втрачено почуття любові та поваги.

На підставі вищенаведеного позивач просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_6 та визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 із батьком.

Відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 29 вересня 2017 року, було частково задоволено клопотання відповідача по справі ОСОБА_3, та надано подружжю час для примирення один місяць. Однак, 30 жовтня від представника позивача, - ОСОБА_2 до суду надійшов лист про те, що сторони по справі не примирилися.

Беручи до увага зазначений лист суд дійшов висновку про необхідність відновлення провадження по справі про, що виніс відповідну ухвалу 16 листопада 2016 року.

В судовому засіданні, позивач та його представник, заявлені в позовній заяві вимоги, підтримали в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні не заперечили проти розірвання шлюбу.

При цьому, сторони заявили про те, що питання місця проживання їх малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 ними було вирішено в позасудовому порядку, і він залишається проживати з матір'ю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-АМ № 050116 від 25 листопада 2007 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, 25 листопада 2007 року укладений шлюб, про що виконкомом Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №06. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_1.

Від спільного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФМ №253685 від 10 квітня 2013 року, що додана до матеріалів справи, який відповідно до домовленості подружжя залишається проживати з матір'ю ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Судом у відповідності із ст. 111 СК України, яка передбачає, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, надавав такий час для сторін по справі, однак згоди щодо примирення мини досягнуто не було.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує тільки формально. Місце проживання неповнолітнього сина, сторонами було вирішено в позасудовому порядку з матір'ю, спору щодо цього у подружжя не має.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід розірвати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 64, 169, 174, 208, 209, 213, 215 ЦПК України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24, ст.ст. 110, 112, 113 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) ОСОБА_6, який зареєстрований 25 листопада 2007 року у виконавчому комітеті Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 06, свідоцтво про шлюб серії 1-АМ №050116- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640,0 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8