01 грудня 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого - судді Прохоренко В.В.,
секретар Тихоша Л.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю магазин «Карина» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою,
У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою, посилаючись на те, що відповідач, працюючи продавцем продовольчих товарів у позивача, взяла у власне споживання продукти харчування на суму 51 169,00 горн., на підтвердження чого останньою 01.11.2015 року було надано розписку.
Згідно до розписки ОСОБА_1 зобов'язалася повернути позивачу грошові кошти за отримані нею продукти до 01.02.2016 року. Проте відповідач свої зобов'язання не виконала, до теперішнього часу грошові кошти не повернуті, а тому за неналежне виконання грошових зобов'язань повинен повернути грошові кошти з урахуванням встановленого індексу інфляції, 3% річних та процентів за прострочення виконання зобовязання.
З огляду на викладене просив суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості відповідно до позики, яка складає 51 169,00 грн.; три відсотка річних за період з 02.02.2016 року по 12.09.2016 року у розмірі 938,00 грн.; процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України за період з 02.02.2016 року по 12.09.2016 року у розмірі 11 787,10 грн.; інфляційне збільшення суми у період з 02.02.2016 року по 12.09.2016 року у розмірі 1840,44 грн., а всього у розмірі 65 734,54 грн.
В ході судового розгляду позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь 94 898,62 грн., яка складається з 51 169,00 грн. сума основного боргу; 2805 грн. - три відсотка річних за період з 02.02.2016 року по 30.11.2017 року; 28 536, 88 грн. пеня за період з 02.02.2016 року по 30.11.2017 року; 12 387,74 грн. - інфляційне збільшення суми у розмірі.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з урахуванням збільшення, надав згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином.
За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на розгляд справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, відповідно до вимог статті. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та порядку, що встановлені договором.
Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
У відповідності до частини першої та третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передавання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківські рахунки.
Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, працюючи продавцем продовольчих товарів у товаристві з обмеженою відповідальністю магазин «Карина», взяла у ТОВ «Магазин «ОСОБА_2» у власне споживання продукти харчування на суму 51 169,00 грн., на підтвердження чого 11.11.2015 року останньою було надано розписку, з зобов'язанням повернути позивачу грошові кошти за отримані нею продукти до 01.02.2016 року.
Станом на 30.11.2017 року грошові кошти відповідачем не повернуто.
Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною( сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Така правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові №6-50цс 16 від 24.02.2016 року, яка є обовязковою для суду в частині застосування норм матеріального права до спірних правовідносин.
Отже, дослідивши боргову розписку про отримання в борг продуктів харчування, яка видавалася відповідачу (боржнику) позивачем (позикодавцем), суд приходить до висновку, що між сторонами укладені письмовий договір позики, який в силу його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі продуктів харчування на обумовлену суму позичальнику, тому невиконання відповідачем грошового зобовязання у встановлені строки, свідчить про порушення ним права позивача, яке підлягає судовому захисту.
Окрім того, відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Приписами частини першої статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманих ним грошових коштів належних до сплати кредиторові
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати, по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 84,99 % в сумі 1171,16 грн..
На підставі викладеного, ст.ст. 625, 1046, 1047, 1049- 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 73, 212, 213-215,224-226 ЦПК України, суд,
Позов товариства з обмеженою відповідальністю магазин «Карина» задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю магазин «Карина» судові витрати у розмірі 1171,16 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області позивачем шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з моменту проголошення рішення суду, а відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
Суддя В.В. Прохоренко