Справа № 493/2314/17
Провадження № 2/493/1086/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2017 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

ГОЛОВУЮЧОГО СУДДІ МЯСКІВСЬКОЇ І.М.

ПРИ СЕКРЕТАРІ ПІНУЛ І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Платинум Банк», за участю третьої особи: ПАТ «Ренесанс Життя», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 через свого представника звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ПАТ «Платинум Банк» за участю третьої особи: ПАТ «Ренесанс Життя», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, посилаючись на те, що відповідач, скориставшись необізнаністю позивача, не надав останній повної, всебічної, обєктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та в період укладення договору про надання споживчого кредит, у звязку з чим, вона не мала можливості обєктивно оцінити та осмислити умови кредитного договору.

Позивач не мала часу прочитати кредитний договір так як працівник Банку запевнив її, що всі істотні умови договору їй розяснені і спонукав підписати договір швидше, і фізично вона не змогла ознайомитися з текстом кредитного договору так як текст дуже дрібний.

Крім того, позивач вважає, що п. 24 кредитного договору щодо сплати комісії за обслуговування кредиту щомісячно є несправедливою умовою в розумінні ч. 5 ст. 11, ст.. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Як і не справедливим є п.4.1 кредитного договору відповідно до якого Позивач та Страховик: ПрАТ «Ренесанс Життя» підтвердили факт укладення договору добровільного страхування життя із залученням кредитних коштів Банку. Враховуючи, що ст.. 7 Закону України «Про страхування» та іншими законодавчими актами не встановлено прямого обовязку щодо такого страхування, позивач вважає, що умова Кредитного договору щодо послуг страхування із повязаною відповідачем страховою компанією є несправедливими.

Крім вказаного, позивач зазначила, що п. 7.1 розділу 7 кредитного договору передбачає, що всі спори, розбіжності та вимоги, які виникають при виконанні даного Договору, чи у звязку з ним,або випливають із нього у тому числі, що стосується його виконання, порушення, припинення або визнання недійсним підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації Українських банків або в Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів». Позивач зазначив, що у світі викладеного п. 7.1. кредитного договору Банк може подати заяву до Третейського суду, де може бути розглянута справа у спорах, що можуть стосуватися прав споживачів, в тому числі споживачів послуг банку.

Позивач заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності та за відсутності її представника.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, однак надіслав до суду письмове заперечення, в якому заперечує проти доводів Позивача в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

12.12.2014 року між ОСОБА_1 та Банком укладено кредитний договір із забезпечення заставою, страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу № 4775/2041ECLKZAPS1/

Перед укладанням кредитного договору ОСОБА_2 було підписано Заяву/ОСОБА_2 від 12.12.2014 року, підписанням якої позивач погодилась, що усі істотні умови кредитування їй розяснено та підтвердила свій намір укласти Кредитний договір на запропонованих Банком умовах.

Позивач був письмово ознайомлений з умовами споживчого кредитування, про що свідчить її підпис в п. 8.5 кредитного договору.

Пунктом 2.6 Умов споживчого кредитування ПАТ «Платинум Банк» чітко передбачено, що мається на увазі під обслуговуванням кредиту та відповідно до п. 2.7 Умов стягує плату у вигляді комісії. Комісія за обслуговування кредиту додається до суми щомісячного платежу.

Зважаючи на зазначене, відсутні будь-які обставини та законні підстави для визнання умови кредитного договору щодо сплати щомісячної комісії за обслуговування кредиту недійсною чи припиненою з формальних міркувань, що умови є несправедливими. Наявність підписів позивача в Заяві/ОСОБА_2, в кредитному договорі та невідємних його додатках свідчить про те, що позивач отримав всю необхідну інформацію та погодився з нею.

Крім того, позивачем не доведено, що Банком її було введено в оману.

Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій , незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відомості стосовно умов кредитування були повідомлені споживачу письмово, перед укладанням кредитного договору, для запобігання непорозуміння та належного укладання договору.

Крім того, згідно п. 6.11. Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причини. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. При цьому, позичальник не скористався наданим йому правом та від кредитного договору у встановлений строк не відмовився, крім того щомісячно сплачував комісію за кредитне обслуговування, що свідчить про його згоду із даною умовою договору.

Що стосується незаконності п. 7.1. кредитного договору (третейське застереження), його невідповідність вимогам Закону України «Про третейські суди» не може бути підставою для визнання недійсності інших частин і кредитного договору в цілому, оскільки можна припустити, що даний правочин був би вчинений і без включення до нього оскаржуваного пункту, Крім того, включення даної умови до кредитного договору не позбавило ОСОБА_2 права звернутися із позовом про захист своїх прав до місцевого суду в загальному порядку.

Представник відповідача просив розглянути справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази судом встановлені слідуючі фактичні обставини справи.

12.12.2014 року між ПАТ «Платинум Банк» (надалі Банк - Відповідач)з однієї сторони, ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_2 - Позивач), з другої сторони та ПрАТ «Ренесанс Життя» (надалі Страховик) було укладено кредитний договір із забезпеченням заставою, страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу (пошта) № 4775/2041/ECLKZAPS1 (Перенесення платежу Поштовий Застава) (надалі Кредитний Договір).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк надає ОСОБА_2 грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби, а ОСОБА_2 зобовязується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобовязання за даним Договором в повному обсязі.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору Банк надає ОСОБА_2 грошові кошти (кредит) на наступних умовах:

а) сума кредиту 24680,00 грн.;

б) строк кредитування 39 платіжних періодів;

в) фіксована процентна ставка за користування кредитом 12,0000% річних;

г) комісія за надання кредиту 0,00 грн.;

д) комісія за обслуговування кредиту 506,00 грн.;

е) цільове призначення поточні потреби;

ж) дата повернення кредиту 01.04.2018 року.

Датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку.

Банк формує Графік платежів (додаток № 1) із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, комісії за надання кредиту, комісії за обслуговування кредиту, вартості всіх супутніх послуг та ін..платіжні періоди у кінці Графіку платежів, в яких не зазначена сума щомісячного платежу, використовуються для перенесення платежу за зверненням ОСОБА_2 у порядку, визначеному в розділі 3 цього договору. Перенесений платіж за кредитом сплачується з дати наступного платежу згідно з Графіком платежів, при цьому усі наступні платежі зміщуються на один платіжний період.

При перенесенні платежу за кредитом проценти за користування кредитом у відповідному платіжному періоді нараховуються у розмірі 0,0001/% річних та комісія за обслуговування кредиту становить 0,00 грн.

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору для видачі та зарахування коштів для погашення кредиту Банк відкриває ОСОБА_2 рахунок № 4775 (далі Рахунок). ОСОБА_2 доручає банку самостійно утримувати всі належні комісії, що мають сплачуватися йому при видачі кредиту, перераховувати з Рахунку кредитні кошти на Рахунок Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» для переведення виплати електронного переказу та страхові премії за рахунок Страховика.

Згідно з п. 1.5. кредитний договір є змішаним договором, який містить елементи різних договорів: Кредитного, Застави та Страхування.

Також згідно з п. 1.6. договору ОСОБА_2 зобовязується використовувати кредит відповідно до його цільового призначення.

Відповідно до п. 2.5. кредитного договору перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитом здійснюється ОСОБА_2 в період з 24 по 29 число кожного місяця включно. Перший платіж має бути сплачено не пізніше 29.01.2015 року.

Також згідно з п.п. 2.7., 2.8. кредитного договору погашення ОСОБА_2 заборгованості за кредитом, сплати суми % за кредитом, комісії за обслуговування кредиту здійснюється щомісячно рівними (ануітнтними) платежами в сумі 1326,00 грн., починаючи з першої дати сплати заборгованості.

Реальна процентна ставка за кредитом становить 90,96 % річних; абсолютне значення подорожчання кредиту становить 28201,57 грн.( п. 2.9. Кредитного договору).

Вирішуючи спірне питання суд виходить з слідуючого.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (ст. 215 ЦК України).

За положеннями ч.2 ст. 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається.

Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 12 грудня 2014 року, що укладений між сторонами, Банк надав ОСОБА_2 кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначалися нормами Закону України «Про захист прав споживачів», що діяв в редакції на момент укладення договору.

Позивач, посилаючись на порушення відповідачем умов ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» якою передбачався обовязок кредитодавця повідомляти споживача у письмовій формі про

1) особу та місцезнаходження кредитодавця;

2) кредитні умови, зокрема:

а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;

б) форми його забезпечення;

в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача;

г) тип відсоткової ставки;

ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;

д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту;

е) строк, на який кредит може бути одержаний;

є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;

ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;

и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;

і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, вважає, що Банк не надав ОСОБА_2 повної, всебічної, обєктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту.

Крім того в порушення п. 2.4. та п. 2.5. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (надалі Правила) Банк не отримав письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищевказаною інформацією, що служить підставою для визнання кредитного договору недійсним.

З викладеним твердження Позивача суд не може погодиться оскільки до підписання кредитного договору ОСОБА_2 було надано всю інформацію, яка передбачена вищезазначеними нормативно-правовими актами в письмовому вигляді про що Позивач поставив свій підпис в Заяві/ОСОБА_2, в якій зокрема в п. 7 знайшла своє відображення вказана інформація, в підтвердження чого Банком надано копію Заяви/ОСОБА_2. Сам факт підписання кредитного договору, в якому чітко зазначена інформація, передбачена ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції на момент укладення договору, та п. 2.4. та п. 2.5. Правил підтверджує зворотнє.

Посилання позивача на умови кредитного договору про зміну витрат, зокрема, щодо комісії за обслуговування кредиту ( п. 2.4 та п. 2.1. договору) як на несправедливі умови договору і як на підставу визнання такого положення недійсним, не витримує критики, оскільки кредитний договір укладений між сторонами 12 грудня 2014 року не містить умов зміни комісії за обслуговування кредиту.

Твердження позивача про неправомірне встановлення оплати комісії за обслуговування кредиту, також судом не може бути прийнято до уваги з тих підстав, що п. 3.1. Правил встановлена можливість включення комісії (тарифів) банку, що повязані з наданням та обслуговуванням і погашенням кредиту, в тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування та інше.

Позивач був письмово ознайомлений з Умовами споживчого кредиту про що свідчить його підпис в п. 8.5. кредитного договору, а саме :» підписанням цього Договору засвідчую, що з умовами споживчого кредитування Банку ознайомився та зобовязуюсь виконувати. Крім того засвідчую, що зміст ст.ст. 6, 327, 207 ЦК України мені розяснено, із зразками підписів уповноважених осіб Сторін ознайомлений та надаю свою згоду щодо такої письмової форми цього Договору».

Пунктом 2.6. Умов споживчого кредитування ПАТ «ПтБ», затверджених рішенням Правління від 25.11.2014 року № 46, які надані банком в якості доказу, чітко передбачено, що мається на увазі під обслуговуванням кредиту, а саме:

«Банк здійснює обслуговування кредиту (здійснює нагадування про дату сплати заборгованості за кредитом та суму заборгованості; вносить зміни до графіку погашення у випадку здійснення позичальником часткового дострокового погашення кредиту, за письмовою вимогою ОСОБА_2 надає оновлений графік погашення; тощо) та за обслуговування такого кредиту у вигляді комісії)».

Крім того ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» надає право банкам самостійно встановлюєвати процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Твердження позивача про те, що кредитний договір підписаний ним під впливом обману з боку працівників Банку не може бути прийнято судом з огляду на слідуюче.

Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких позивача введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Разом з тим, стороною Позивача не доведено в своїй позовній заяві всі ці обставини.

Як зазначалося вище, суд вважає, що відомості стосовно умов кредитування були повідомлені споживачу письмово, перед укладенням Кредитного договору, а отже говорити про те, що кредитний договір Позивачем був підписаний під впливом омани безпідставно.

Як і безпідставною вимога Позивача щодо визнання несправедливим умови кредитного договору щодо послуг страхувальник із навязаною відповідачем страховою компанією, оскільки укладення трьохстороннього договору не суперечить вимогам ст. 202 ЦК України, якою визначена правомірність укладення багатосторонніх договорів.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Дана норма ЦК України поширюється в тому числі на свободу укладення договору.

На час підписання договорів Позивач не вважав, що оспорюванний на даний час кредитний договір порушує його права як споживача.

Згідно з ч. 2 ст. 1056 ЦК України Позивач мав право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця.

Позивач відповідно до п.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причини, не відмовився від його виконання, що свідчить про те, що він був згоден з умовами даного договору, а також не вимагав надання додаткової інформації по кредитному договору.

Разом з тим суд погоджується з позицією Позивача про невідповідність умов п. 7.1. кредитного договору щодо третейського застереження.

Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідки недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини .

Отже, невідповідність п. 7.1. кредитного договору вимогам Закону України «Про третейські суди» не може бути підставою для визнання недійсним інших частин і Кредитного договору в цілому, оскільки можна припустити, що даний правочин був би вчинений і без включення до нього оскаржуваного пункту. Крім того, включення даної умови до кредитного договору не позбавило ОСОБА_2 права звернутися із позовом про захист своїх прав до місцевого суду в загальному порядку.

На підставі викладено, суд вважає, що відсутні будь-які обставини та законні підстави для визнання умов кредитного договору в цілому недійсним.

Керуючись ст.. ст.. 208, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Платинум Банк» за участю третьої особи: ПАТ «Ренесанс Життя», про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Балтський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

С У Д Д Я :