Справа № 463/3969/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/3136/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі позивача ОСОБА_2, її представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «№500», Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», треті особи Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, Львівська міська рада, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки» про визнання дій неправомірними, зобовязання до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 02 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «№500», Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», треті особи Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, Львівська міська рада, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки» про визнання дій неправомірними, зобовязання до вчинення дій відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалено без повного та всебічного зясування всіх обставин справи та без належного дослідження в судовому засіданні тих доказів, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Зазначає, що в рішенні суду зазначено, що згідно наданої представниками відповідача та третіх осіб інформації, у будинку наявні приміщення загального користування, якими, зокрема, і користується позивач, однак про те, що в будинку наявні допоміжні приміщення, що є у спільному користуванні, відповідачі та треті особи не зазначають. Також, зазначає, що в рішенні суду відсутні будь-які посилання на такий нормативний акт як Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, що затверджене наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року №396, не дивлячись на те, що саме цим нормативним актом керувалися та керуються відповідачі при визначенні розміру площі приміщення, яке займає позивач. Крім цього, вказує на те, що кімната, в якій проживає позивач зі своїми дітьми не є комунальною квартирою в житловому будинку та не є кімнатою у житловому блоці гуртожитку, тому вважати підсобні приміщення, що знаходяться на четвертому поверсі приміщеннями спільного використання і як наслідок додавати їх площу до площі кімнати позивача при нарахуванні плати за житлово-комунальні послуги у відповідачів немає правових підстав. Також, зазначає, що згідно інформації, що наявна в паспорті позивача, остання зареєстрована та проживає в кімнаті 117 гуртожитку №113 на вул. Зеленій у м. Львові, а не в квартирі №36 житлового будинку.

В судове засідання окрім позивача та її представників, решта осіб, що беруть участь у справі (їх представники) не зявилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представників на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 1, 8, 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», 66 ЖК України, Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядок формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядок розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію та Порядок встановлення роздрібних цін на природний газ для населення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги»та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію від 16.01.2017р., позивач проживає та зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 на вул. Зеленій у м. Львові. Квартира не приватизована, перебуває в комунальній власності, складається з однієї житлової кімнати площею 18,6 кв.м. Загальна площа становить 24,4 кв.м. Кухня, туалет, коридор, вмивальня перебувають в спільному користуванні. В аналогічній довідці від 16.01.2013р. вказано, що позивач зареєстрована в квартирі № 36 цього будинку. Згідно іншої довідки з місця проживання про склад сімї і прописки, позивач згідно паспорта з 27.12.1984 р. зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, гуртожиток. В квартирі № 36 на вул. Зеленій, 113 у м. Львові зареєстрованих немає. Як вбачається з квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг наданих ЛКП «№500», за жовтень 2011 р. для позивача такі нараховувались виходячи із площі 18,6 кв.м. За листопад 2011р. оплата за такі послуги нарахована виходячи із площі 24,8 кв.м. Згідно квитанцій ЛМКП «Львівтеплоенерго», оплата за послуги з централізованого опалення розрахована виходячи із загальної опалювальної площі 24,4 кв.м. Згідно інформаційної довідки, в квартирі позивача нарахування за теплову енергію проводиться на загальну площу 24,4 кв.м., так як в згаданій квартирі опалюється вся площа. Як вбачається з квитанцій ЛМКП «Львівтеплоенерго», послуги з централізованого опалення, складаються з умовно-постійної складової тарифу та умовно-змінної складової тарифу, з чого слідує, що в квартирі позивача сформовано двоставковий тариф на послуги з централізованого опалення. Згідно з актом від 03.02.2012р, складеного ЛМКП «Львівводоканал», позивач користується водою на загальних умовах, туалет, умивальник загального користування. В кімнаті не проведено водопостачання і водовідведення. До матеріалів справи долучено розрахунок площі місць загального користування квартири позивача, за яким така загальна площа становить 5,8 кв.м. Разом із площею квартири 18,6 кв.м., загальна площа приміщень, які перебувають в користуванні позивача становить 24,4 кв.м., виходячи з якої відповідачі проводять нарахування. З огляду на це, відсутні правові підстави для висновку, що дії відповідачів ЛКП «№500», яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, виходячи з розрахунку 24,4 кв.м. площі квартири та ЛМКП «Львівтеплоенерго», яким нараховується плата за послуги з централізованого опалення теж з розрахунку 24,4 кв.м. є неправомірними, що виключає можливість задоволення відповідних позовних вимог. Як наслідок, не підлягають задоволенню вимоги про зобовязання здійснити перерахунок і подальше нарахування виходячи із площі кімнати 18,6 кв.м., і тому, в задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі. Мотиви позову про те, що будівля № 113 на вул. Зеленій у м. Львові є не житловим будинком, а гуртожитком судом відкинуті як безпідставні. Згідно наказу Департаменту житлового господарства ЛМР від 09.01.2001р. (а.с.11, 117), ДП ЖКК ТБО «Львівбуд» дозволено використовувати приміщення гуртожитку на вул. Зеленій, 113 як гуртожитку для проживання сімей. Ухвалою ЛМР від 28.12.2006р. № 463, відомчий житловий будинок № 113 на вул. Зеленій у м. Львові прийнято у власність територіальної громади м.Львова. У справі, яка розглядається, законність дій відповідачів не може стояти в залежності від правового статусу будинку № 113 на вул. Зеленій у м. Львові, адже для гуртожитків, в тому числі проводиться нарахування плати за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках. Таким чином, позов, як безпідставний, слід залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги вірних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорювалось та не спростовано позивач разом із двома неповнолітніми дітьми проживає у житловому будинку №113 на вул. Зеленій в м.Львові, який, відповідно до ухвали Львівської міської ради №463 від 28.12.2006 року про прийняття у власність територіальної громади м.Львова відомчих житлових будинків №№ 107, 113 на вул. Зеленій від ДП ЖКК корпорації «Укрбуд», був прийнятий у власність територіальної громади м.Львова та на даний час перебуває на обслуговуванні ЛКП «№500».

Позивач набула право на проживання у вказаному будинку у 1991 році у період належності такого як гуртожитку Тресту «Львівпромбуд» на підставі ордеру №90 від 23.08.1991 року (а.с. 10), що був виданий їй на проживання у кімнаті №117, площею 18 кв.м.

На даний час житлове приміщення, яке використовує позивач обліковане як квартира №36 вказаного будинку та складається із житлової кімнати площею 18,6 кв.м. та 5,8 кв.м. приміщень загального користування, що використовуються нею спільно з іншими мешканцями будинку (а саме 1,4 кв.м. спільна вбиральня, 3,4 кв.м. спільний коридор та 1 кв.м. спільна кухня та площі вказаних приміщень розраховані пропорційно до площ житлових кімнат які займають інші мешканці поверху, на якому проживає позивач) (довідки ЛКП 500, поверхові плани будинку №113 на вул. Зеленій в м.Львові, копія ухвали Львівської міської ради №463 від 28.12.2006 року, розрахунок площі місць загального користування, акт прийняття-передачі у власність територіальної громади будинку №113 на вул. Зеленій в м.Львові а.с. 118-132, 134, 137-141).

Зважаючи на вказану площу квартири позивача, використання позивачем згаданих місць користування (протилежного позивачем не доведено, що зважаючи на відсутність у її кімнаті відповідних вигод слід вважати не можуть не використовуватись), відповідачу нараховується плата за житлово-комунальні послуги, зокрема, нараховувалась і плата за комунальні послуги та послуги з теплопостачання у спірний період. Вказане нарахування, зважаючи на отримання позивачем таких послуг, а також нормативно правові-акти, на які вірно посилався суд першої інстанції, зокрема, і у спірний період слід вважати правомірним.

Посилання позивача на те, що послуги надавались неналежної якості, колегія суддів вважала необґрунтованими, оскільки жодних доказів про це не подано, про такі не вказано та клопотань про витребування таких не заявлялось, більше того у матеріалах справи відсутні будь-які дані про факти звернень позивача до відповідачів з цього приводу.

Що стосується позиції позивача про те, що, на її думку, будинок і надалі залишається гуртожитком та нарахування плати за комунальні послуги, зокрема, і теплопостачання за використання приміщень спільного користування здійснюється незаконно та такі витрати повинні нести відповідачі, то, на думку колегії суддів, така позиція спростована вище.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід вважати безпідставними, а саму скаргу відхилити, рішення ж суду як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, на які вірно посилався суд першої інстанції, слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_5