Справа № 743/801/17
Провадження №2/743/297/17
У Х В А Л А

04 грудня 2017 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,

при секретарі НЕРУС Н.І.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

представників Ріпкинського ОУ ПФУ ОСОБА_3,

ШЛЯГУНА І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу

за позовом ОСОБА_1

до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду

України,

Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області

про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії,

стягнення невиплаченої пенсії в розмірі 14 000 грн.,

стягнення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 252 331 грн. 34 коп.,

стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - Ріпкинське ОУ ПФУ), в якому просив стягнути з останніх: 14 000 грн. невиплаченої пенсії, 252 331 грн. 34 коп. компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі, 10 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що він в липні 2009 р. звертався до суду з позовом до УПФУ в Ріпкинському районі про признання дій посадових осіб по нарахуванні та виплаті пенсії незаконними, такими, що звужують його конституційні права та признання за ними права та зобов'язання зробити перерахунок і виплату основної та додаткової пенсії з 1 червня 2008 р. в належних розмірах та постановою апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2011 року зобовязано УПФУ в Ріпкинському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, з розрахунку 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 липня 2008 року, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням фактично виплачених сум. При цьому, постанова суду фактично була виконана частково, а саме 120 968 грн. 33 коп., хоча станом на 01.11.2011 р. заборгованість була 134 935 грн. 08 коп., тобто недоплачена пенсія становить 14 000 грн.. Посилаючись на ст.ст. 22, 1166 ЦК України, на ст.ст. 46, 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на ст.ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, провів розрахунок суми індексу інфляції, яка становить 252 331 грн. 34 коп., яку просив стягнути з відповідача. Вказує, що відсутність бюджетного фінансування на оплату коштів позивачу не є причиною невиконання покладених на державу зобов'язань, виходячи з правової позиції Європейського суду з прав людини "Кечко проти України". Вважає, що у зв'язку з грубими порушеннями відповідачем його прав, він переніс моральні страждання, які полягають в тому, що він сильно переймався беззаконням з боку відповідача, з цього приводу у нього був високий тиск та безсоння, тому він оцінює моральну шкоду в 10 000 грн..

Судом до участі в справі було залучено Головне управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області.

24 жовтня 2017 р. позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, після того, як розпочався судовий розгляд, подали заяву про збільшення розміру позовних вимог, яких просили:

- визнати незаконними дії Ріпкинського ОУ ПФУ щодо не надання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а саме Головному управлінню Державної казначейської служби України в Чернігівській області відомостей (висновку) про виплату пенсії ОСОБА_1 в сумі 134 935 грн. 08 коп.;

- зобов'язати Ріпкинське ОУ ПФУ скласти та подати відомості (висновок) органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а саме Головному управлінню Державної казначейської служби України в Чернігівській області про (сплату) суму невиплаченої пенсії ОСОБА_1 14 000 грн., що підлягає бюджетному відшкодуванню;

- стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області: 14 000 грн. невиплаченої пенсії, 252 331 грн. 34 коп. компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі, 10 000 грн. моральної шкоди.

В судових засіданнях позивач ОСОБА_1, та його представник ОСОБА_2 підтримали, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, з підстав зазначених в позові. Визнають, що ОСОБА_1 навесні 2017 отримав, на виконання постанови апеляційного суду, суми пенсії в розмірі 120 968 грн. 33 коп.. В той же час, наголошують на тому, що ОСОБА_1 повинен був отримати первісно нараховану суму державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 134 935 грн. 08 коп., що підтверджується листами УПФУ в Ріпкинському районі та УДВС ГУЮ в Чернігівській області. Про зменшення нарахування пенсії до 120 968 грн. 33 коп. ОСОБА_1 ніхто не повідомляв, як і про скасування протоколу про нарахування пенсії в сумі 134 935 грн. 08 коп.. Представник ОСОБА_2 вказала, що оскільки в спірних правовідносинах не може бути солідарного стягнення, вони просять стягнути 14 000 грн. невиплаченої пенсії, 252 331 грн. 34 коп. компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі, 10 000 грн. моральної шкоди, як з Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області Ріпкинського ОУ ПФУ. ОСОБА_1 додатково зазначив, що він майже 10 років добивався отримання пенсії, що спричинило йому моральну шкоду.

В судових засіданнях представники Ріпкинського ОУ ПФУ ОСОБА_3, ОСОБА_4 просили в задоволені позову відмовити. Суть заперечень проти позову зводиться до того, що дійсно УПФУ в Ріпкинському районі, в межах відкритого виконавчого провадження, в 2011 р. направляло до ВДВС Ріпкинського РУЮ інформацію про нарахування ОСОБА_1, на виконання постанови апеляційного суду Чернігівської області, державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 134 935 грн. 08 коп.. Однак при нарахуванні вказаної пенсії по листопад 2011 р. не було враховано, що згідно ч. 1 Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» установлено, що у 2011 році норми і положення ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік, тобто нарахування повинно було проведено по 22 липня 2011 р.. При цьому, оскільки відкрите ВДВС Ріпкинського РУЮ по виконання, виконавчого листа про примусове виконання вказаної постанови апеляційного суду Чернігівської області, в подальшому було закінчене та виконанню не підлягає. Оскільки ОСОБА_1 скористався можливість виконання даної постанови апеляційного суду Чернігівської області в порядку, передбаченому Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання, яких гарантується державою», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440, то вони на виконання відповідного повідомлення УДВС ГУЮ в Чернігівській області, направили останнім ОСОБА_1, на виконання постанови апеляційного суду Чернігівської області, державної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі в сумі 120 968 грн. 33 коп.. Вказують, що їх дії щодо нарахування основної та державної пенсії у встановленому порядку не оскаржені. Вказують, що в силу Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання, яких гарантується державою», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440, їм невідома подальша доля вказаних коштів, і вона жодним чином не залежить від діяльності (дій чи бездіяльності) управління, а звернення до суду має бути зумовлено вже наявністю порушених прав, свобод чи інтересів, на захист яких звертається особа. Зазначають, що в силу ст. 63 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та п. 7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159, вони не є належним відповідачем щодо вимог стягнення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, так як фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією "Чорнобильського закону" здійснюється не за рахунок коштів ПФУ. Крім того, посилаються на положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", на те, що позивачем не наведено жодних доказів щодо характеру, глиби та тривалості страждань, змін в звичайному укладі життя та вказують, що розмір моральної шкоди не підтверджений та, що в силу ст. 56 Конституції України шкода заподіяна незаконними діями органу державної влади стягується за рахунок Держави.

Головне управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області надіслало на адресу суду заперечення та додаткові заперечення проти позову, в яких просили відмовити в позові, з тих підстав, що вони є не належними відповідачами по справі, оскільки в силу п.п. 7, 8 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 р. № 28-2 саме Ріпкинське об'єднане управління Пенсійного фонду України, а не вони нараховує та виплачує державну та додаткову пенсію, і вони жодним чином не порушили права ОСОБА_1 за спірними матеріальними правовідносинами. Крім того, посилаються на те, що Ріпкинське об'єднане управління Пенсійного фонду України не обслуговується, не має відкритих рахунків у них, а також не перебувають у договірних відносинах з органом Казначейства. Посилаючись на ст.ст. 22, 1166 ЦК України та на положення бюджетного законодавства, зазначають, що збитки у вигляді неотриманих сум щомісячної основної та додаткової пенсії, заявлені ОСОБА_1 не можуть бути відшкодовані в порядку ст. 25 БК України, так як належать до складу реальних збитків, які, вразі їх доведення відшкодовуються особою, яка завдала шкоду. Зазначають, що зважаючи на відсутність договірних зобов'язальних правовідносин між позивачем та відповідачами вимога про стягнення суми інфляційних витрат в сумі 252 331 грн. 34 коп., в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, є необґрунтованою. Посилаються на положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", на те, що позивачем не наведено жодних доказів щодо характеру, глиби та тривалості страждань, змін в звичайному укладі життя та інших обставин щодо підтвердження завданої йому шкоди з боку відповідачів, зокрема доказів про погіршення стану здоров'я, що виключає стягнення моральної шкоди.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представників Ріпкинського ОУ ПФУ ОСОБА_3, ШЛЯГУНА І.В., дослідивши матеріали даної справи, матеріали адміністративних справ № 2-а-170/2009 р., № 743/63/15-а, матеріали пенсійної справи на ОСОБА_1, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Провадження за позовними вимогами ОСОБА_1 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії слід закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, виходячи з того, що як вже зазначалось 24 жовтня 2017 р. позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, після того, як розпочався судовий розгляд, подали заяву про збільшення розміру позовних вимог, яких просили визнати незаконними дії Ріпкинського ОУ ПФУ щодо не надання органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а саме Головному управлінню Державної казначейської служби України в Чернігівській області відомостей (висновку) про виплату пенсії ОСОБА_1 в сумі 134 935 грн. 08 коп. та зобов'язати Ріпкинське ОУ ПФУ скласти та подати відомості (висновок) органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а саме Головному управлінню Державної казначейської служби України в Чернігівській області про (сплату) суму невиплаченої пенсії ОСОБА_1 14 000 грн., що підлягає бюджетному відшкодуванню, що на думку суду, з огляду на положення Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання, яких гарантується державою», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 р. № 440 та на положення КАС України, свідчить про те, що предметом даних вимог є перевірка законності дій Ріпкинського ОУ ПФУ, як суб'єкта владних повноважень вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Керуючись ст.ст.15, 16, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Провадження за позовними вимогами ОСОБА_1 до Ріпкинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, розяснивши позивачу право на звернення до суду з вимогами до даної особи в порядку, визначеному КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк:

- особами, які брали участь у справі, і були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали з дня проголошення ухвали,

- особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали з дня отримання копії ухвали.

Головуючий В.Б.Сташків