АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2043/17Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати заробітної плати в звязку з затримкою термінів її виплати та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати заробітної плати в звязку з затримкою термінів її виплати та відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно наказу № 69-п/тз від 24 травня 2017 він був звільнений з посади машиніста екскаватора дільниці кабельних ліній електропередачі ПАТ «Черкасиобленерго» Черкаський міський район електричних мереж на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку із невиконанням власником законодавства про працю, умов колективного договору.

На день звільнення позивача відповідачем була йому нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 10454 гривень 19 копійок. Також при звільненні йому не було виплачено вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку в сумі 16426 гривень 05 копійок та компенсацію за невикористану відпустку за 23 дні в сумі 3980 гривень.

Відповідач мотивував відмову у виплаті заробітної плати відсутністю грошових коштів.

Період не виплати відповідачу належної заробітної плати з 24 травня 2017 року по 19 липня 2017 (виплата заборгованості відбулася 20 липня 2017 в сумі 9423 гривень 46 копійок та 25 липня 2017 в сумі 17119 гривень 51 копійка) становить 38 робочих днів, середньоденний заробіток становить 230 гривень 91 копійка. Таким чином, середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку становить 8774 гривень 58 копійок (230 гривень 91 копійка х 38 робочих днів).

У відповідності до вимог ст. 34 ЗУ «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Частиною 5 ст. 95 КзПП України, також передбачено виплату заборгованості з урахуванням індексації. Згідно із підрахунками позивача за період часу з 24 травня 2017 року по 19 липня 2017 року сума компенсації втрати частини заробітної плати становить 167 гривень 27 копійок.

Такими діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду оскільки неотримання заробітної плати призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і потребувало додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на його користь компенсацію за невикористану відпустку в сумі 3980 гривень 84 копійки, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 8774 гривень 58 копійок, компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 167 гривень 27 копійок, моральну шкоду в сумі 3000 гривень.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 6992 гривни, компенсацію втрати частини заробітної плати в сумі 165 гривень 11 копійок, моральну шкоду в сумі 1000 гривень, а всього 8157 гривень 11 копійок.

Провадження в частині вимог ОСОБА_6 про стягнення із ПАТ «Черкасиобленерго» компенсації за невикористану відпустку в сумі 3980 гривень 84 копійки закрито.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Черкасиобленерго» просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване, винесене з грубим порушення норм матеріального та процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди в сумі 1000 гривень відмовити повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_6 працював у товаристві на посаді машиніста екскаватора дільниці кабельних ліній електропередачі ПАТ «Черкасиобленерго». Згідно наказу № 69-п/тз від 24 травня 2017 він був звільнений з посади на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку із невиконанням власником законодавства про працю, умов колективного договору, про що було зроблено відповідний запис у його трудовій книжці ( а.с. 6)

При звільненні з позивачем не був проведений повний розрахунок, була наявна заборгованість по не виплаченій заробітній платі, вихідній допомозі, компенсації за невикористану відпустку.

Відповідно до довідки виданої ПАТ «Черкасиобленерго» 04.09.2017 за № 141 позивачу були виплачені 20 липня 2017 року та 25 липня 2017 року кошти в сумі 26542,97 грн., з яких: 10319 гривень 49 копійок заборгованість по заробітній платі; 3164 гривень 77 копійок компенсація за невикористану відпустку; 13058 гривень 71 копійок вихідна допомога, чим було порушено вимоги статей 115,116 КЗпП України.

Статтею 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

За змістом вказаного положення закону передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки обєкту яких, завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі.

В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із відповідними змінами) зазначено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Виходячи з вищевикладених вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог про відшкодування позивачеві відповідачем моральної шкоди, так як його доводи про порушення законних прав, яке полягало у невиплаті належних йому грошових сум нарахованої заробітної плати, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи. Наявність такого порушення призвело до моральних страждань, втрати позивачем нормальних життєвих звязків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував встановлені обставини справи, характер порушення прав позивача, ступінь моральних страждань, зміни у житті та зусилля, вжиті для відновлення трудових прав, а також принципи розумності та справедливості, а тому суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000 гривень, а не 3000 гривень, як просив позивач згідно заявлених позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, що судом першої інстанції було ухвалене правильне по суті та справедливе рішення, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст.303,307, 308, 313,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати заробітної плати в звязку з затримкою термінів її виплати та відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :