Справа № 758/8813/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

секретаря - Прокопенко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: ДП «Київський міський центр державного земельного кадастру та приватизації землі», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просивусунути перешкоди у володінні та користуванні його земельною ділянкою НОМЕР_1 загальною площею 0,0673 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов»язання відповідача знести за власний рахунок самовільно побудовану огорожу та будівлі на зайнятій ним частині земельної ділянки позивача площею 59,61 кв.м. та відновити межу між земельними ділянками сторін. Мотивує позов тим, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.2008 року є власником земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,0673 га, кадастровий номер : НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Поряд з його земельною ділянкою знаходиться земельна ділянка НОМЕР_3 загальною площею 0,0584 га, кадастровий номер: НОМЕР_4, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить відповідачу на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 06.12.1999 року. Згідно технічного звіту по встановленню меж землекористування СТ «Суднобудівник» та актів від 15.01.1997 року по вул. Газопровідній, 2 в м. Києві здійснено встановлення на місцевості меж землекористування між землекористувачами садових ділянок по АДРЕСА_3 в особі ОСОБА_3 та по АДРЕСА_4 в особі ОСОБА_4 На підставі звернення позивача інженером-геодезистом КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі» ОСОБА_5 проведено перевірку меж земельної ділянки ОСОБА_1 та встановлено наявність порушень меж земельної ділянки від точки Г-А з боку суміжного землевласника ділянки НОМЕР_3 ОСОБА_2 Відповідач всупереч меж, визначених державними актами на право власності на земельну ділянку, встановив огорожу та здійснив будівництво сараю на частині земельної ділянки позивача площею 59,61 кв.м. У позасудовому порядку відповідач не вчиняє дій по відновленню порушених прав позивача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 з урахуванням уточнення позовних вимог просив заборонити відповідачу перешкоджати ОСОБА_1 здійснювати дії стосовно знесення огорожі та самочинно збудованих будівель, що розташовані на 0,0050 га земельної ділянки відповідача АДРЕСА_5 зі сторони межі Г-А, усунути позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні його земельною ділянкою у відповідності до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 01.04.2008 року, зобов»язати відповідача повернути частину земельної ділянки площею 0,0050 га, яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.05.2008 року, та зобов»язати відповідача відновити межові знаки між земельними ділянками НОМЕР_3 та НОМЕР_1, що розташовані по АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_7, ОСОБА_8просили в позові відмовити.Пояснили, що 1956 року при нарізі земельних ділянок в садовому товаристів межі не змінювались, вони встановлені попередніми власника ще до 1999р., капітального паркану не було, а були вбиті металеві кілки та між ними металева труба, а на деякому відрізку між кілками сітка-рабиця. Попередній власник земельної ділянки НОМЕР_1 до моменту продажі цієї ділянки ОСОБА_1, тобто за 9 років після отримання державного акту про право власності на землю , жодних претензій до відповідача не висував, всі користувачі сусідніх ділянок погоджувались з встановленими межами. Позивач намагається збільшити розмір своєї земельної ділянки за рахунок земельної ділянки відповідача. Позивач купував земельну ділянку НОМЕР_1 набагато пізніше, ніж відповідач купував ділянку НОМЕР_3, і його влаштовувала вона, він бачив і кілки з металевою трубою , потім влаштував свій новий паркан червоного кольору на цю ж металеву трубу.

Представник 3-ї особи в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 22.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого у реєстрі за №1852, придбав земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,0673 га, кадастровий номер : НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Попередній власник цієї ділянки була ОСОБА_10 (а.с. 8, 9, том І). ОСОБА_10 набула право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.01.2008 року після смерті ОСОБА_4 (а.с. 63, том І).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 від 01.04.2008 року, виданого ОСОБА_10, земельна ділянка НОМЕР_1 площею 0,0673 га, має 4 поворотні точки, лінійні проміри між точками : від А до Б - 34,00 м., від Б до В - 20,23 м., від В до Г - 33,15 м., від Г до А - 19,87 м. (а.с. 10, том І). Відповідно до опису межі цієї земельної ділянки такі: від А до Б - земельна ділянка ОСОБА_11, від Б до В - земельна ділянка СТ «Суднобудівник», від В до Г - земельна ділянка ОСОБА_12, від Г до А - ОСОБА_2

Відповідач є сусідом та користується суміжною земельною ділянкою НОМЕР_3, загальною площею 0,0584 га, кадастровий номер: НОМЕР_4, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 Придбана ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_13, зареєстровано в реєстрі за №1с-1866 (а.с. 80, том І).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 від 06.12.1999 року, виданого ОСОБА_2 земельна ділянка НОМЕР_3 площею 0,0584 га, має 4 поворотні точки, лінійні проміри між точками : від А до Б - 29,54 м., від Б до В - 19,87 м., від В до Г - 29,70 м., від Г до А - 19,58 м. (а.с. 83, том І).

Державним актом визначено наступний опис меж земельної ділянки: від А до Б - земельна ділянка ОСОБА_14, від Б до В - земельна ділянка ОСОБА_4 ( на теперішній час позивача), від В до Г - земельна ділянка ОСОБА_15, від Г до А - землі СТ «Суднобудівник» (вул. 2-а Нова).

Земельні ділянки були виділені садовому товариству «Суднобудівник» та нарізи ділянок здійснювались однаково по 0,06 га ( 20х30). Ця обставина підтверджується рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих №1479 від 25.09.1956 року ділянки на одну сім»ю виділялись до 0,06 га. (а.с. 86-88, том І).

Так, рішенням Київської міської ради №50-24/151 від 19.11.1998 року передано громадянам, членам СТ «Суднобудівник» Шевченківського району у приватну власність земельні ділянки для ведення садівництва, відведені згідно з рішеннями виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 25.09.1956 року №1479 «Про відвод земельних ділянок підприємствам та установам під колективне садівництво» та №577 «Про відвод земельних ділянок підприємствам для колективного садівництва» (а.с. 163-164, том І).

Згідно технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування АДРЕСА_1 який виготовляло проектно-вишукувальне підприємство «Транспроект», підписаного головним землевпорядником Шевченківського району м.Києва, вбачається, що 15.01.1997 року було погодженого та виконано встановлення на місцевості меж землекористування по АДРЕСА_4, користувача ОСОБА_4 та землекористувачами суміжних земельних ділянок: ОСОБА_16 (ділянка НОМЕР_3), ОСОБА_17 (ділянка НОМЕР_8), ОСОБА_18 (ділянка НОМЕР_9), про що свідчить акт від 15.01.1997 року (а.с. 54, 55, том І).

Також, у відповідності до акту від 15.01.1997 року виконано встановлення на місцевості меж землекористування по АДРЕСА_3, в особі землекористувача ОСОБА_3, та суміжних землекористувачів ОСОБА_19 (садова ділянка НОМЕР_1), ОСОБА_15 (ділянка НОМЕР_10), ОСОБА_20 (ділянка НОМЕР_11) (а.с. 56, 57, том І).

Тобто, межі між землекористувачами ( попередніми власниками) були вже погоджені та встановлені у 1997р., і на підставі цих актів видавались державні акти про право власності на земельні ділянки. Позивач, коли купував земельну ділянку НОМЕР_1 у 2008р. у ОСОБА_10 , бачив та погоджувався з такою площею земельної ділянки, вимог не висував. При цьому паркан між його земельною ділянкою та земельною ділянкою відповідача також знаходився на тому ж самому місці, як і на теперішній час, паркан був встановлений до 1999р., і до цього часу не переносився.

Позивач лише у 2015р. звернувся до суду, тому що, перемірявши площу своєї земельної ділянки ( за його замовленням інженер-геодезіст ОСОБА_5 10.12.2015р. зробив абрис земельних ділянок, ( а.с. 132 том1), виявив та не погодився з тим, що фактично ( 0,0580 га ) вона менше ніж зазначено в державному акті від 01.04.2008р. ( 0, 673 га).

Так, за його клопотанням проведена судова будівельно-технічна експертиза. Висновком ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» №8636 від 06.07.2016 року (а.с. 219-235, том І) встановлено, що фактичні розміри земельної ділянки НОМЕР_1, яка знаходиться: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_6 від 01.04.2008 року становить: від точки «3» до точки «4» - 19,53 м.; - від точки «10» до точки «11» - 29,75 м.; - від точки «11» до точки «8» - 19,31 м.; - від точки «8» до точки «9» - 29,94 м. ( а.с. 219-236 том 1). У висновку зазначається:

-Фактичний розмір та площа земельної ділянки НОМЕР_1 не відповідає розмірам та площі зазначеним у державному акті серії НОМЕР_12 від 01.04.2008 року, виданого на ім»я ОСОБА_1 Площа земельної ділянки по фактичному користуванню становить - 0,0580 га. Площа земельної ділянки відповідно до державного акту становить - 0,0673 га.

-Фактичні розміри земельної ділянки НОМЕР_3, яка знаходиться: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_2 на підставі державного акту про право власності на землю серії НОМЕР_7 від 06.12.1999 року становить: - від точки «7» до точки «8» - 29,32 м.; - від точки «8» до точки «11» - 19,31 м.; від точки «11» до точки «13» - 29,73 м.; від точки «13» до точки «7» - 19,61 м.

-Фактичний розмір та площа земельної ділянки НОМЕР_3 не відповідає розмірам та площі зазначеним в державному акті серії НОМЕР_7 від 06.12.1999 року. Площа земельної ділянки по фактичному користуванню становить - 0,0575 га. Площа земельної ділянки відповідно до державного акту становить - 0,0584 га.

-Збудований паркан, належить власнику земельної ділянки НОМЕР_1 ОСОБА_1 і проходить по території ділянки НОМЕР_1.

-Земельна ділянка, яка згідно державного акту на право власності належить ОСОБА_1, частково знаходиться за її фактичними межами, що становить 0,0050 га і перебуває у користуванні ОСОБА_2

-На земельній ділянці площею 0,0050 га, частково знаходиться сарай, який належить ОСОБА_2 та займає площу 5 кв.м.

Висновок експертизи є одним із доказів та оцінюється в сукупності з іншими доказами.

Свідок ОСОБА_21 ( голова правління СТ «Суднобудівник») пояснив, що розміри земельних ділянок , виділені в натурі, в даному товаристві не змінювались з 1956р. ( надавали громадянам нарізи по шість соток). У виготовленні технічної документації не відповідностей немає, але при виготовленні державних актів 3-я особа повинна була перевірити відповідність фактичним розмірам ділянок, та вказувати їх в державних актах, а вони взяли за основу абрис меж земельних ділянок, виготовлених підприємством «Транспроект» за 1997 рік, які можливо при проведенні інвентаризації у 1997р. допустили помилку , тому нарізи ділянок розміром 20х30 кв.м, фактично мають розміри 20х34, але спільна межа між всіма суміжними земельними ділянками є єдиною і вона не змінювалась. На даний час між сторонами виник спір, позивач, який купив земельну ділянку НОМЕР_1, бажає привести у відповідність розмір придбаної ділянки до державного акту ( хоча видачі державному акту навпаки передує визначення меж), з цього приводу позивач звернувся до свідка як до голови правління у 2014р. Наразі, якщо зараз приводити у відповідність до державних актів в натурі всі ділянки, то необхідно буде змінювати видані державні акти про право власності всім власникам, а їх всього 27, які знаходяться на цій вулиці, оскільки всі земельні ділянки знаходяться між двома дорогами, де прокладені комунікації (газопровод, електролінії).

Дійсно, збудований позивачем паркан (червоного кольору) , знаходиться на його земельній ділянці, як вказав експерт у висновку, оскільки позивач його встановив, коли придбав земельну ділянку, але в судовому засіданні встановлено, що цей паркан встановлений не на новому місці, а на тому самому місті вздовж старого, який був встановлений до 1999р.З фотокопій видно, що новий паркан червоного кольору прибитий цвяхами на старий , де проходить металева труба та залишилась частина сітки-рабиці ( а.с.89-91).

Абрис земельних ділянок СТ «Суднобудівник», який надав представник позивача ( а.с.132 том 1), особисто експертом не виготовлявся, але він надав йому оцінку, що в матеріалах справи мається такий абрис, з якого вбачається, що в кварталі 91:506 у Подільському районі м. Києва, зображено зміщення чотирьох земельних ділянок, зокрема і ділянки АДРЕСА_3 ( а.с.235).

У висновку також зазначається, що СТ «Суднобудівник» щільно забудований. І якщо межі земельної ділянки НОМЕР_3 встановити по межам, які зазначені в державному акті, виданого на ім»я ОСОБА_2, то земельна ділянка зміститься на АДРЕСА_1 і залишиться проїжджа частина шириною від точки «15» (стіна нежитлового приміщення) до точки «1» (межа відповідно до державного акту) 2,14 м. Від точки «16» (стіна нежитлового приміщення) до точки «6» (межа відповідно до державного акту) становитиме 2,55 м.

Відповідно до ч. 4 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Згідно з ч. 2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною 3 ст. 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебуваються у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування території сіл, селищ, міст, районів та областей.

Частиною 1 ст. 103 ЗК України встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.1, 3 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

За змістом частин 4 та 7 ст.376 ЦК залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення його перебудови власними силами або за їх рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат.

Сарай, збудований відповідачем, не є капітальною спорудою, тому не може вважатись самочинним будівництвом.

Отже, земельна ділянка відповідача ОСОБА_2 з дня виділу у користування та видачі державного акту від 06.12.1999р. не збільшилась, а навпаки, відповідно до висновку експертизи №8636 від 06.07.2016р., її фактичний розмір навіть є меншим ( 0,0575 га) ніж зазначено в державному акті (0,0584 га). А тому відсутні підстави вважати, що саме з боку відповідача зроблений самозахват земельної ділянки НОМЕР_1, яка належить позивачу. Тому вимоги зобов»язати відповідача повернути частину земельної ділянки площею 0,0050 га, яка належить на праві власності ОСОБА_1, безпідставна. З боку відповідача не були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач не чинить перешкод позивачу у користуванні та розпорядженні його земельною ділянкою. Позивач не врахував, що його земельна ділянка межує з іншими земельними ділянками, також не врахував, що його паркан з боку вулиці 3-я Нова знаходиться вглиб власної ділянки таким чином, що залишилось вільне місце ( можливо для паркування автомобіля) з боку вулиці. Крім того, вимог про скасування державних актів не заявлялось.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, як недоведені.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то відповідно до ст.88 ЦПК України не підлягає стягненню і сплачений позивачем судовий збір., а також інші витрати під час розгляду справи.

На підставі викладеного, ст.ст.3, 6, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 78, 152 ЗК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: ДП «Київський міський центр державного земельного кадастру та приватизації землі», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва.

Суддя Г. Б. Супрун