РІШЕННЯ

іменем України

06 грудня 2017 рокуСправа №451/714/17
Провадження № 2/451/375/17

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Мулявка О.В.

за участі: секретаря судового засідання Крикавської М.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехів справу за позовом ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2, відповідно до вимог якої ініціатор звернення просить визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

В обґрунтування вимог посилається на те, що його довіритель є власником будинковолодіння №3, що знаходиться по вулиці Південна у м.Радехів Львівської області.

Відповідачі у справі це невістка і внук ОСОБА_2, які були зареєстровані у спірному будинковолодіння після реєстрації шлюбу та народження, відповідно.

У 2012 року ОСОБА_3 залишила жилий будинок №3 по вулиці Південна у м.Радехові добровільно, оскільки сімейне життя у неї з сином не склалося та у подальшому 2017 році, шлюб між ними було розірвано в судовому порядку.

Знятися добровільно з реєстрації відповідачі не бажають, чим позбавляють права на отримання субсидій осіб, які проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки, реєстрація ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у належному позивачу будинковолодінні та фактичне їх не проживання у такому значний проміжок часу, позбавляє власника в повній мірі реалізувати свої права в частині розпорядження майном, просить відповідачів визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та дав пояснення з приводу таких аналогічно, зазначеним у заяві (а.с.2). Окрім цього, наголосив, що перешкод ОСОБА_3 та у реалізації її права на проживання у спірному будинку, ніхто не чинив, а намір залишити житло у неї був виключно добровільний. Більше того, зазначає, що ОСОБА_4 фактично проживав і продовжує проживати у будинку та лише у серпні-вересні цього року почав частіше проводити час і проживати у с.Павлів, разом із своєю мамою ОСОБА_3. Просить позов задоволити.

ОСОБА_3 позовні вимоги в цілому визнала та пояснила, що не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2012 року і перешкод у користуванні таким їй ніхто не чинив. Із реєстрації у добровільному порядку не знімається, оскільки не має де зареєструватися, а оформляючи за станом здоровя групу інвалідності, їй необхідно мати місце проживання. Зазначає, що після того, як відпадуть обставини, що вимушують її мати офіційне місце реєстрації, вона зніметься з реєстрації у спірному будинковолодіння добровільно. Прийняття рішення покладає на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_4 пояснив, що в спірному будинку, який належить його дідові ОСОБА_2 він не проживає приблизно 3-4 місяці. До цього, він постійно проживав разом із батьком ОСОБА_5 і перешкод у користуванні житлом йому ніхто не чинив.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів та покази свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних міркувань.

У відповідності до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Зміст ст.405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користуватися цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що будинок №3, який знаходиться у м.Радехів по вулиці Південна, зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 (а.с.7) і у такому зареєстровані, окрім інших осіб, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (а.с.2,6).

У розумінні розяснень, викладених у п.п.34,35 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Тому власник житла має право вимагати визнання попереднього власника та членів сім'ї попереднього власника такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останніх з реєстрації.

Обставини, що ОСОБА_3 з 2012 року безпідставно не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, окрім пояснень представника позивача і самої відповідачки та показів свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, недовіряти яким у суду підстав не має, стверджується також Актом комісійної перевірки Радехівської міської ради №101 від 26.04.2017 року та даними, викладеними у довідці Павлівської сільської ради Радехівського району №1773 від 22.09.2016 року (а.с.8,10).

Підстав, з яких можна було би зробити висновок, що ОСОБА_3 не користується житлом з поважних причин, суду не представлено.

Таким чином, судом констатовано, що ОСОБА_3 не є членом сімї власника житла, за вказаною адресою не проживає з 2012 року, не цікавиться необхідністю сплачувати будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов'язані спільним побутом.

Згідно ч.2 ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Приймаючи до уваги вищенаведене, ті обставини, що відповідач ОСОБА_3 більше встановленого ст.405 ЦК України строку будинком №3 по вулиці Південна, що у м.Радехів Львівської області без поважних причин не користується, суд вважає, що її слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Поряд з цим, недоведеними залишаються обставини, не проживання у спірному будинку відповідача ОСОБА_4 понад один рік.

Так, усі без виключення присутні у судовому засіданні сторони, а також свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ствердили, що ОСОБА_4 лише незначний проміжок часу (3-4 місяці) не проживає постійно у будинку №3 по вулиці Південна у м.Радехові, та й то залишає спірне будинковолодіння лише на декілька днів, від так, на думку суду, позовні вимоги слід задоволити частково.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку №3 по вулиці Південна у м.Радехів Львівської області.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої у ІНФОРМАЦІЯ_5, фактично проживаючої у ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, жителя ІНФОРМАЦІЯ_8. вул.І.Франка,1/3 Львівської області 640 гривень понесених ним судових витрат.

У задоволенні решти вимог, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Радехівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_8