Провадження №22-ц/784/1449/17
Справа номер 473/3991/14-ц
Провадження номер 22-ц/784/1449/17 Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 6 Доповідач суду апеляційної інстанції ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2017 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі:

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області

від 16 травня 2017 року

за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, про зобовязання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_5 предявила зазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

Їй на праві приватної власності належить 67/100 частки житлового будинку №67 по вул.Матросова Олександра в м.Вознесенську Миколаївської області. Іншим співвласником цього будинку є ОСОБА_3, якому належить 33/100 частки.

Позивачка зазначала, що у 2012 році з метою набуття права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування вищезазначеного будинку звернулась до Вознесенської міської ради Миколаївської області із заявою про надання дозволу на виготовлення відповідної технічної документації. Однак, у задоволенні її заяви було відмовлено, оскільки на земельній ділянці, яку бажає отримати позивач, знаходяться самовільно збудовані будівлі.

Позивач зазначала, що 13 червня 2013 року вона звернулась до Інспекції ДАБК із заявою про порушення її прав, за результатами розгляду якої було встановлено, що відповідачем у 2009 році збудовано господарські будівлі без відповідної проектної документації, внаслідок чого ОСОБА_3 було запропоновано усунути порушення законодавства у сфері містобудування шляхом проведення державної реєстрації будівель або добровільного знесення.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 порушено її право на приватизацію земельної ділянки, наявність затемнення її городу самовільно побудованими господарськими будівлями, спричинення їй емоційних та душевних страждань, позивач просила зобовязати відповідача знести самочинно збудовані господарські будівлі по вул.Матросова, 67 в м.Вознесенську Миколаївської області із приведенням земельної ділянки до первісного стану та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 2 000 грн.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що вони є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Згідно з ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, серед іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Пункт 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» розяснює, що позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути предявлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України.

Частина 1 статті 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу належить 67/100 частки житлового будинку №67 по вул.Матросова Олександра в м.Вознесенську Миколаївської області, а відповідачу 33/100 частки (а.с.9-12).

Для обслуговування даного будинку земельна ділянка надавалася колгоспом «Прогрес» Вознесенського району Миколаївської області площею 0,11 га, про що свідчить довідка №28 від 7 січня 1968 року (а.с.225).

Згідно з технічним паспортом житлового будинку від 12.10.2009 р. до нього 03.11.2011 року внесено записи, що прибудова до будинку сіни а1-1, господарські будівлі: гараж Е-1, сарай Ж-1, сарай З-1, вбиральня И-1 є самовільно побудованими (а.с.12-16).

Листом виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області від 19 квітня 2012 року ОСОБА_5 повідомлено про залишення без розгляду її заяви про надання дозволу на виготовлення технічної документації на розробку проекту землеустрою та документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по вул.Матросова Олександра, 67 в м.Вознесенську Миколаївської області. Підставою для цього виконкомом вказано наявність формування земельної ділянки за рахунок земельної ділянки по вул.Матросова, 67 «а» та розташування самовільно збудованих гаражу та сараїв. У звязку з цим позивачу було запропоновано надати письмове погодження меж земельної ділянки (а.с.19).

Згідно з листами Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської області вказані позивачем господарські будівлі побудовані без відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи та без затвердженої проектної документації.

Відповідно до листа Відділу містобудування та архітектури Вознесенської міської ради Миколаївської області від 22 липня 2015 року обєкти нерухомого майна, розташовані по вул.Матросова Олександра, 67 у м.Вознесенську, а саме: реконструйований житловий будинок А-1 за рахунок прибудови а-1, господарські будівлі: сарай Ж-1, сарай З-1, гараж Є-1, вбиральня І-1 відповідають вимогам ДБН 360-92 «Планування та забудова міських та сільських поселень» (а.с.81).

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №120 від 09 березня 2017 року самовільно збудовані будівлі та споруди, які розташовані по вул.Матросова, 67 в м.Вознесенськ Миколаївської області, відповідають будівельним нормам і правилам, а саме ДБН 360-92 (а.с.132-143).

З технічного паспорту на житловий будинок від 18 грудня 1990 року, коли власниками будинку були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 випливає, що прибудова до будинку сіни а1-1 вже була побудована (а.с.228).

Згідно з Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. №127, не належать до самочинного будівництва: для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків: зведення вбиралень, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року.

З аналізу технічних паспортів на будинок від 18.12.1990 р., від 12.10.2009 р., кадастрового плану земельної ділянки, де площа зазначена 1427 м2, довідки колгоспу «Прогрес», де площа ділянки становить 0,11 га, викопіювання з карти м.Вознесенську Миколаївської області, державного акту на право власності на земельну ділянку по вул.Матросова Олександра, 67 «а» від 02.12.2009 р. вбачається, що господарські будівлі: гараж Е-1, сарай Ж-1, сарай З-1, вбиральня И-1 не розташовані на земельній ділянці, яка виділялася в користування для обслуговування житлового будинку №67 по вул.Матросова Олександра (а.с.12-18, 48, 225, 227-229).

Вказані будівлі побудовані на земельній ділянці, що перебуває у користуванні власника житлового будинку №67 «а» по вул.Матросова Олександра та є землями територіальної громади м.Вознесенську.

Доказів того, що вказані позивачем будівлі спричиняють їй перешкоди у користуванні власністю матеріали справи не містять.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_5, є правильним.

Суд в межах заявлених позивачем вимог повно і всебічно дослідив обставини справи та дав належну оцінку доказам.

Підстави для задоволення позову відсутні, оскільки прибудова до будинку сіни не є самовільною, виходячи з положень Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 р. №127. Інші будівлі не розташовані на земельній ділянці по вул.Матросова Олександра, 67. Доказів спричинення позивачу перешкод у користуванні власністю не надано.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5, оскільки в зазначеній частині воно є законним та обґрунтованим.

Посилання позивача на те, що суд не розглянув її вимог щодо знесення металевих воріт, встановлених відповідачем, колегія суддів вважає безпідставними. Таких позовних вимог ОСОБА_5 не заявляла.

Твердження апелянта про те, що висновок експерта складений з порушеннями вимог законодавства, не підтверджені належним чином, а є тільки його припущеннями.

Що ж стосується висновку суду щодо розподілу судових витрат, то колегія суддів вважає його помилковим.

Стягуючи з ОСОБА_5 на користь відповідача витрати за проведення експертизи, суд не врахував, що квитанція від 18.12.2015 р. про сплату витрат за експертизу у сумі 2949 грн.12 коп. не стосується даної справи.

Вказані витрати були здійснені по справі №473/3528/15-ц, по якій 23 листопада 2016 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області постановив ухвалу про залишення без розгляду у звязку з неявкою позивача позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ в натурі майна, що є спільною частковою власністю.

За такого, колегія суддів вважає, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

З позивача на користь відповідача підлягає стягненню 221 грн. 87 коп. витрат за проведення судової експертизи, які підтверджені належними доказами.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2017 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати за проведення судової експертизи у сумі 221 грн. 87 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку.

Головуючий Судді: