Номер провадження: 22-ц/785/7021/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3,ОСОБА_4

За участю секретаря Лопотан В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеси апеляційну cкаргу ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.07.2017 року у справі за позовною заявою ОСОБА_6 до ОСОБА_5

- про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИЛА:

28 вересня 2016 року ОСОБА_6 АльбертНатанович (колишнє імя-Безяйко ОСОБА_7) звернувся до суду з вищезазначеним позовом в котрому зазначав, що 01 лютого 1991 року сторони зареєстрували шлюб у Палаці урочистих подій м. Одеси,запис № 150. Неповнолітніх дітей від шлюбу немає .Під час подружнього життя зясувалось, що вони мають різні погляди на життя, проявились різність характерів, відносини погіршились. Сторони не підтримують подружніх стосунків з січня 2000 року, а з листопада 2006 року він переїхав на постійне місце проживання до США. Позивач вважає,що сім»я розпалась та просить суд його розірвати за його відсутністю.

08.02.2017 року ОСОБА_5 заявила зустрічні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та відшкодування моральної шкоди,спричиненої подружньою зрадою. ОСОБА_5 зазначає, що разом вони проживали до часу виїзду позивача до США, а саме до 19 листопада 2006 року .Після його відїзду вони разом спілкувались та вона займалась справами свого чоловіка відправляла йому необхідні документи для отримання ним статусу громадянина США, та від позивача отримала доручення на розпорядження спільним майном. За наполяганням чоловіка вона втратила роботу стаж якого вплинув на розмір отриманої нею пенсії котру вона отримує в розмірі 1224,94 грн. Відповідач,котрий є громадянином ОСОБА_8 та його заробітна плата складає 64064 доларів США річних матеріальну допомогу їй не надає.

Згодом їй стало відомо, що у нього розпочаті стосунки з іншими жінками.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути на її утримання ? частку від його заробітку( доходу) щомісячно,починаючи з 09.02.2016 року та моральну шкоду ,спричинену подружньою зрадою.

Одночасно, заперечуючи проти розірвання шлюбу ОСОБА_5 посилалась на відсутність доказів зміни його прізвища з ОСОБА_9 на ОСОБА_6.. Одночасно зазначала, що сторони підтримували подружні стосунки в той час,коли позивач приїздив в Україну(вересень 2016 року), чоловік привіз їй подарунки,дарував квіти,разом відвідували друзів. Посилаючись на те, що проживання окремо з листопада 2006 року визвано поважними причинами,котрі жодним чином не повязані їз зазначеними в позовній заяві обставинами є надуманими та неправдивими. На спростування зазначених обставин відповідачка надала листи з страхової компанії ОСОБА_10 (США) з котрих вбачається, що до 2015 року він визнавав її своєю дружиною, а після 2015 року повідомив компанію про розлучення та повернення її до України. При цьому позивачка зазначає, що позивач надав їй доручення до 31/03/2012 року на розпорядження своїм майном.

19.07.2017 року представник ОСОБА_5 заявив відвід судді Суворовського районного суду м. Одеси Середі І.В. з посиланням на порушення вимог ст.11-1 ЦПК України .Зокрема посилається на те, що порушення процедури розподілу справи, зокрема справа надійшла 28.09.2016 року, а розподіл мав місце-30.09.2016 року,викликало в неї сумніви в обєктивності та неупередженості судді.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 липня 2017 року відмовлено відповідачу ОСОБА_5 та представнику відповідача ОСОБА_11 в задоволенні заяви про відвід судді.( а.с.205).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 липня 2017 року позов ОСОБА_12 задоволено. Шлюб,зареєстрований 01 лютого 1991 року ,актовий запис № 150,вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції ,між ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2,розірвано.( а.с.218-220).

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового,про відмову в задоволення позовних вимог посилаючись на вимоги ст.309 ЦПК України Зокрема посилається на відсутність доказів викладених у позовній заяві,не вжиті заходи судом для примирення сторін,позов предявлений особою,що немала повноважень та підписаний не позивачем та, що ОСОБА_6 не підтвердив зміну прізвища з ОСОБА_9Заявник одночасно заявляє, що втручання в автоматизовані систему викликало в неї сумнів в неупередженості судді Середи І.В., котра безпідставно відмовила в задоволенні заявленого відводу.

В судове засідання відповідач не зявився,про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

В заяві, котра надійшла з США від ОСОБА_6(ОСОБА_9), просить справу слухати за його відсутністю.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за його відсутністю.

Задовольняючи заявлені вимоги районний суд виходив з того, що шлюб існує формально,подружні відносини відсутні вимоги обґрунтовані та доведені.

Судова колегія не погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

За правилами ст.104 ч.2 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання

Відповідно до ст.110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Ст.112 СК України передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Пунктом 10 постанови пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до якого суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Відповідачка пояснила , що вважала себе дружиною до вересня 2016 року так як хоча вони і не проживають разом,проте ці обставини викликані з поважних причин,так як позивач в 2006 році переїхав на постійне місце проживання до США. Проте вони постійно спілкувались,приїжджаючи в Україну позивач підтримував з нею подружні стосунки, котрі припинили лише після подачі позову до суду.

Ці обставини підтверджені і свідками ОСОБА_13,Григор»євою Т.І. ОСОБА_14, котрі допитані в апеляційному суду та підтвердилфакт проживання однією сімєю сторін та їх подружні стосунки.

Судова колегія приймає до уваги їх покази так як вони підтверджені оглянутими фотографіями в період 2016 року надані відповідачкою .

З листів страхової компанії ОСОБА_10 (США) вбачається, що до 2015 року ОСОБА_5 в ОСОБА_8 отримувала страховий поліс, а після 2015 року компанія її повідомила про їх розлучення.

З наданих відповідачем доручень вбачається, що позивач довіряв своїй дружині-Дудіній С.І. та надавав доручення в 2003,2006 роках на розпорядження своїм майном та в 2009 році на представництво в державних структурах строком до 2012 року

Зазначені докази свідчать, що сторони були повязані спільним побутом та мали взаємні права та обовязки.

Відповідно до вимог ч.2 ст.3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Виходячи з наведеного, доводи позивача про припинення шлюбних стосунків та спільного проживання з січня 2000 року відповідачем через , непорозуміння та різні погляди на сімейне життя, обєктивно нічим не підтверджуються та спростовані відповідачкою.

Само по собі проживання позивача в США не є правовою підставою для задоволення позовних вимог так як в силу ст.55 ч.1 СК України дружина та чоловік мають право на вибір місця свого проживання , а отже закон не примушує дружину та чоловіка жити разом.

За зазначених обставин,судова колегія прийшла до висновку, що районний суд не зясував фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, що причинило окреме їх проживання, та помилково дійшов висновку, що шлюб існує формально,подружні відносини відсутні оскільки позивачем не доведено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Порушення вимог ст.11-1 ЦПК України носить формальний характер та не впливає на висновок апеляційного суду.

Сама по собі зміна прізвища з ОСОБА_15 на ОСОБА_12 не є правовою підставою для відмови в позовних вимогах, а тому не приймається судовою колегією до уваги.

Розірвання шлюбу,як і в цілому сімейні правовідносини,відносяться до спеціальної категорії справ,які мають свої особливості зокрема,Cімейний кодекс України не передбачає участі представника у судовому процесі,який стосується розірвання шлюбу.

Сімейний кодекс України зазначає,що шлюб може бути припинений внаслідок його розірвання за позовною заявою одного з подружжя( чоловіка або дружини) на підставі рішення суду ( ч.3 ст.105 СК України )

Предявлення позовної заяви до суду повинно бути здійснено безпосередньо одним із подружжям.

Таким чином,сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх,а правила Цивільного кодексу України про представництво,довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються.

Між тим, позовна заява подана до суду 28.09.2016 року та підписана позивачем.( а.с.2),державне мито сплачено самим ОСОБА_12Н.( а.с. 1)

За таких обставин, у районного суду не було підстав для сумніву, що позовна заява до суду предявлена не позивачем з огляду на пояснення самої відповідачки, що саме 28.09.2016 року він знаходився в м. Одесі та тільки ввечері виїхав до США.

Посилання завника, що підпис в позовній заяві здійснено не позивачем недоведено належними та допустимими доказами. Між тим своєю заявою від 26.10.2017 року ОСОБА_16 підтвердив предявлення позовної заяви про розірвання шлюбу.З огляду на зазначене ці доводи не приймаються до уваги.

З врахуванням вищезазначеного судова колегія приходить до висновку, що фактичні взаємини подружжя та обставини життя подружжя, що причинило окреме їх проживання підтверджує, що сторони до 2016 року були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, а тому висновок районного суду, що шлюб існує формально,подружні відносини відсутні є помилковим оскільки позивачем не доведено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судова колегія з підстав ст.309 ч.1 пр.1,3,4 ЦПК України вважає, що рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового,про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 218,309,316,317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну cкаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.07.2017 року скасувати.

В позовній заяві ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу-відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно та може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді - Н.А.Кононенко

ОСОБА_4