Справа № 333/1181/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Ярошенко А.Г.

секретаря Мінаєва В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачі ОСОБА_3

ОСОБА_4

представник відповідача ОСОБА_5

третя особа: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа: ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування та витребування квартири від добросовісного відповідача та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом, суд

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулася з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа: ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування та витребування квартири від добросовісного відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що 14.01.2016 року помер її дядько ОСОБА_8. що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 18.08.2016 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1Чумаченка в м.Запоріжжя, яка полежала померлому на підставі свідоцтва про право власності виданого Комунарською районною адміністрацією 24.03.1997 року за № 8768.

Спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_8 відсутні.

У відповідності до ст. 1266 ЦК України, вона є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_8 . оскільки є його племінницею - дочкою рідної сестри померлого ОСОБА_9. яка померла 13.08.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом РАЦС міськвиконкому м.Запоріжжя 13.06.1996 року.

У встановлений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 із заявою про прийняття спадщини. Нотарісом було відкрито спадкову справу № 585013 16, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 27.01.2016 року. Але при перевірці нотаріусом наявності спадкового майна виявилося, що 16.01.2016 року, тобто через два дня після смерті ОСОБА_8 . від його імені громадянином ОСОБА_11, якій діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_6 24.12.2015 року за реєстровим номером 2276, було укладено договір дарування вищезазначеної квартири ( р.№ 68 від 16.01.2016 року), за яким власником квартири стала відповідач ОСОБА_3 Право власності ОСОБА_3 зареєстроване належним чином в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 5681 1452 від 06.04.2016 року.

Оскільки недійсність правочину, укладеного за довіреністю після смерті довірителя вважає за необхідне визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2 в м Запоріжжя . посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 16.01.2016 року за р.№ 68. Крім того, просить визнати право власності та витребувати спірне майно з незаконного володіння.

Також, до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулася з зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом.

В обґрунтування якого вказала, що 14.01.2016 р. у м. Запоріжжя помер ОСОБА_12, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя ОСОБА_8 видав на ім'я її сина ОСОБА_4 довіреність, якою уповноважив його подарувати йому, ОСОБА_3, належну йому на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_3. На підставі даної довіреності був укладений відповідний договір дарування від 16.01.2016 р. На даний момент він є власником зазначеної квартири.

Після смерті ОСОБА_8 його племінниця ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до його про визнання вищевказаного договору дарування квартири недійсним, визнання за нею права власності на квартиру в порядку спадкування та витребування квартири.

ОСОБА_8 та його племінниця ОСОБА_1 протягом останніх 10 років життя ОСОБА_8 не спілкувалися. Це було зумовлено конфліктною ситуацією, яка сталася між ними.

На початку жовтня 2015 р. стан здоров'я ОСОБА_8 внаслідок переохолодження різко погіршився. У нього з'явився сильний біль у попереку та у нозі, внаслідок чого він практично повністю втратив можливість самостійно пересуватися. ОСОБА_8 звертався за медичною допомогою до Запорізької обласної клінічної лікарні, звідки був направлений до МСЧ АТ „Мотор Січ", де проходив обстеження та лікування з 12.10.2015 р. до 22.10.2015 р. та з 23.10.2015 р. до 03.11.2015 р.

За результатами обстеження було встановлено, що причиною сильного болю у попереку та нозі є онкологічне захворювання - рак кишківника.

З 03.11.2015 р. та до дня смерті ОСОБА_8 знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_3. З цього часу він вже не міг вставати та постійно знаходився у ліжку.

З моменту погіршення стану здоров'я та до самої смерті ОСОБА_8 постійно потребував сторонньої допомоги та догляду. ОСОБА_1 допомогу йому надавали, ОСОБА_3, а також її син та її чоловік.

З ОСОБА_8 їх сім'я мала дуже близькі стосунки протягом останніх 20 років. Ми разом відпочивали, відзначали свята, часто бували один в одного у гостях. Звичайно, коли ОСОБА_8 став потребувати стороннього догляду, вонине могли йому такий догляд не забезпечити.

ОСОБА_8 не мав близьких родичів, лише двох племінниць та племінника. При цьому лише одна племінниця - ОСОБА_1 - мешкає у м. Запоріжжя. Після погіршення стану здоров'я, незважаючи на погані стосунки з ОСОБА_1, ОСОБА_8 у жовтні 2015 р. все ж таки звернувся до неї з проханням доглянути за ним, пояснивши що знаходиться у вкрай безпорадному стані. Проте, ОСОБА_1 йому відмовила.

У грудні 2015 р. ОСОБА_8, сказав, що хоче, щоб його квартира після його смерті стала її, та попросив викликати додому нотаріуса для оформлення відповідних документів. 24.12.2015 р. була складена відповідна довіреність на ім'я її сина, якою він уповноважувався розпорядитися належною ОСОБА_8 квартирою за адресою: АДРЕСА_3, а саме подарувати її мені, ОСОБА_3

Дії ОСОБА_8 за життя свідчать про те, що він не бажав, щоб його майно після смерті успадкували його родичі, зокрема, ОСОБА_1 Він неодноразово казав, що не може залишити квартиру ОСОБА_1, враховуючи її ставлення до нього.

Поховання ОСОБА_8 було здійснено також повністю за рахунок її сім'ї.

За вказаних обставин, на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України племінниця ОСОБА_8 -ОСОБА_1, не має права на спадкування за законом після смерті дядька ОСОБА_8 і її належить усунути від права на спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник наполягали на задоволенні позову в задоволенні зустрічної позовної заяви просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник просили відмовити у задоволенні первісного позову та наполягали на задоволенні зустрічної позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_4 заперечував на задоволенні первісного позову та наполягали на задоволенні зустрічної позовної заяви.

Третя особа ОСОБА_6 просила вирішити спір на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що ОСОБА_8 знає як пацієнта. Також вказала, що ОСОБА_8 мав тяжкі захворювання тому вона надавала йому допомогу за його зверненнями як хворому стан хворого серйозно погіршився в листопаді 2015 року.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснювали догляд за її сусідом ОСОБА_8 останній тяжко болів не ходив.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що з ОСОБА_8 він разом працював. Також поясним, що із слів ОСОБА_8 останній конфліктував зі своєю племінницею. ОСОБА_3 та ОСОБА_16 під час хвороби ОСОБА_17 доглядали за ним вдома та в лікарні оскільки ОСОБА_8 тяжко болів та не вставав з ліжка.

Свідок ОСОБА_18 є дочкою позивача ОСОБА_1, яка пояснила, що наприкінці 2015 року її мама повідомила їй що не може звязатись з ОСОБА_8 Згодом їм стало відомо, що за ним доглядають невідомі їм люди які проживають разом з ним, ОСОБА_8 зазначив в співбесіді з ОСОБА_1, що з цими людьми у нього домовленість тому вони за ним доглядають.

Свідок ОСОБА_19 та свідок ОСОБА_20 пояснили, що ОСОБА_8 вони знають близько 40 років. Їм відомо, що ОСОБА_8 тяжко хворів та те, що ОСОБА_1 наприкінці 2015 року не могла попасти до нього в квартиру, бо в квартирі проживали разом з ОСОБА_8 інші люди, які його начебто доглядали.

Суд вислухав учасників процесу приходить до наступного висновку.

Так судом встановлено, що 14.01.2016 р. у м. Запоріжжя помер ОСОБА_12, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя ОСОБА_8 видав на ім'я ОСОБА_4 довіреність, якою уповноважив його подарувати ОСОБА_3, належну йому на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_3. На підставі даної довіреності був укладений відповідний договір дарування від 16.01.2016 р. На даний момент вона є власником зазначеної квартири.

У відповідності до ст. 1266 ЦК України, ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_8 . оскільки є його племінницею - дочкою рідної сестри померлого ОСОБА_9. яка померла 13.08.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом РАЦС міськвиконкому м.Запоріжжя 13.06.1996 року.

У встановлений законом строк він звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 із заявою про прийняття спадщини. Нотарісом було відкрито спадкову справу № 585013 16, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 27.01.2016 року. Але при перевірці нотаріусом наявності спадкового майна виявилося, що 16.01.2016 року, тобто через два дня після смерті ОСОБА_8 . від його імені громадянином ОСОБА_11, якій діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_6 24.12.2015 року за реєстровим номером 2276, було укладено договір дарування вищезазначеної квартири ( р.№ 68 від 16.01.2016 року), за яким власником квартири стала відповідач ОСОБА_3 Право власності ОСОБА_3 зареєстроване належним чином в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 5681 1452 від 06.04.2016 року.

Відповідно до ч.2,3 ст. 215 ЦК України, «Недійсним є правочин. якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу».

Відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України, «Особа, яка вчиняє правочин. повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.» Оспорюваний правочин було вчинено ОСОБА_4, щодо дієздатності якого сумніви відсутні. Але, згідно ст.239 ЦК України. «1. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.» Відповідно до ст. 25 ЦК України. «4 Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті». Таким чином, станом на 16.01.2016 року ОСОБА_8 не мав здатності мати будь-які прана та обов'язки, не міг вчиняти будь-які дії. спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, відповідно не міг бути відчужувачем за договором дарування ні особисто, ні через представника.

Відповідно до п.6) ч. 1 ст. 248 ЦК України, «представництво за довіреністю припиняється у разі : смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою. визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.»

Таким чином, на момент укладення договору дарування ОСОБА_11, який діяв від імені ОСОБА_8 на підставі довіреності, його представництво було припиненим, тобто договір дарування укладено особою, яка не мала на це повноважень.

Відповідно до ст.241 ЦК України, «1. Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.» Вочевидь, вчинений ОСОБА_4 від імені ОСОБА_8 правочин-договір дарування квартири від 16.01.2016 року не був і не міг бути схвалений ОСОБА_8. тому що на цей час ОСОБА_8 помер. Таким чином, жодних прав та обов'язків укладення договору дарування від імені ОСОБА_8 . у відповідності до ст.241 ЦК України, не створило.

Відповідно до ст. 216 ЦК України, «1. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих. що пов'язані з його недійсністю.

В той же час позивач, як спадкоємиця ОСОБА_8, має право на витребування квартири з чужого незаконного володіння, оскільки відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Так, згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ст. 390 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З вище наведеного випливає про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спірне майно та витребування його з володіння ОСОБА_3

В задоволенні зустрічного позову суд вважає за доцільним відмовити у звязку з його не доведеністю.

З показань свідків випливає, що ОСОБА_8 тяжко болів, також дані пояснення підтверджується медичними картками № 94481 та 15.

Також відповідачами за первісним позовом не надано докази про ухилення ОСОБА_1 від надання допомоги ОСОБА_8, а лише доглядання за померлим не надає права на набуття права власності ОСОБА_21

Крім того, довірителем ОСОБА_4 були допущене грубе порушення цивільного Закону, а саме дарування квартири після закінчення дії довіреності, що призвело до виникнення неправомірного набуття права власності на спірне майно.

Також ,відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" : Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. На це ж саме звернуто увагу в п.4 ОСОБА_21 ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Позивач ОСОБА_3 не входить до кола спадкоємців. Отже, оскільки усунення ОСОБА_1 від спадкування не породжує для ОСОБА_3 пов'язаних із спадкуванням прав та обов'язків, то вона не може і ставити питання про усунення ОСОБА_1 від спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 330, 387, 388, 334, 215, 216, 1216, 1261, 386 ЦК України, ст. 213, 214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа: ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування та витребування квартири від добросовісного відповідача - задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_4 від 16.01.2016 року, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_22 за реєстровим номером 68.

Визнати за ОСОБА_1 право власності па квартиру АДРЕСА_5 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8, який помер 14.01.2016 року.

Витребувати зазначену квартиру у ОСОБА_3, яка зазначена набувачем за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 16.01.2016 року за р.№ 68.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області, через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко