Справа № 576/2095/17
Провадження № 2/576/798/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Колодяжного А.О.,

з участю: секретаря Терені Л.О.,

позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

представників відповідача-1 ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Глухівської міської ради, Комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Глухівської міської ради (надалі також відповідач-1), про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Позивач покликався у позові на те, що його звільнення з роботи, оформлене рішенням виконкому Глухівської міськради № 294 від 09.11.2017 р., було незаконним бо підстав для дострокового розірвання чи припинення контракту не було. Також у рішенні відповідача-1 були вказані формулювання підстави для звільнення, які не передбачені ні законом, ні контрактом.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, з підстав зазначених в ньому.

Представники відповідача-1 проти позову заперечували зазначаючи, що позивач допустив нецільове та неефективне використання коштів підприємства в частині витрат на оренду транспортних засобів, які за період з 2014-2017 років склали 137707,05 грн. Крім того, за період з 2008 по 2017 роки договори про оренду автомобілів були укладені з порушенням конфлікту інтересів. Також позивач безпідставно нараховував собі та іншим працівникам премії, у 2014 році притягався до відповідальності за ст.172-7 КУпАП, а у 2013 році за межами своїх повноважень провів реорганізацію підприємства.

Представник відповідача-2 після попереднього судового засідання до суду не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у звязку з чим суд вирішив розглянути справу без його участі.

Заслухавши представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, суд встановив наступне.

Згідно статуту Комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» (у редакції від 2014 р.), останнє створене за рішенням Глухівської міської ради та засноване на комунальній власності територіальної громади, є юридичною особою. Вищим органом управління є Глухівська міська рада (засновник), органом управління є виконавчий комітет міськради, а поточне управління здійснюється керівником підприємства, який призначається на посаду міським головою шляхом укладання контракту. (а.с.13-21).

02.03.2004 р. виконкомом Глухівської міської ради в особі міського голови укладено контракт з позивачем (далі по тексту Контракт), відповідно до якого ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» з терміном дії контракту з 02.03.2004 р. до 02.03.2010 р. Змінами до цього контракту від 01.07.2007 р. підписаними позивачем та міським головою визначено безтерміновий строк дії Контракту (а.с.10-12).

Рішенням виконавчого комітету Глухівської міської ради № 228 від 17.08.2017 р. позивача звільнено з посади керівника Комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» з 18.08.2017 р. за порушення умов контракту згідно з пунктом 6 статті 36 Кодексу законів про працю України (а.с.22).

Рішенням суду від 27.10.2017 р. позивача було поновлено за займаній посаді (а.с.24-26). Як вбачається із трудової книжки, поновлення фактично відбулось 09.11.2017 р. (а.с.9).

Рішенням виконавчого комітету Глухівської міської ради № 294 від 09.11.2017 р. позивача звільнено з посади керівника Комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» з 10.11.2017 р. за порушення умов контракту згідно з пунктом 8 статті 36 Кодексу законів про працю України (а.с.6).

Пунктом 8 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) передбачено, що підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

У пунктах 13, 18 своєї Постанови № 9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України розяснив, що вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за пунктом 8 статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. При розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно зясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Аналізуючи підстави звільнення позивача з займаної посади, суд дійшов наступного.

Відповідно до частини 3 статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Підстави для зміни, припинення та розірвання Контракту чітко визначені у пункті 5 цього Контракту.

Зокрема, згідно підпункту 5.2 Контракту, достроково він може бути припинений з ініціативи виконкому виключно у трьох випадках: 1) з підстав, передбачених підпунктом 5.3. у випадку систематичного невиконання керівником без поважних причин обовязків, покладених на нього Контрактом; 2) у разі грубого порушення керівником законодавства, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки; 3) з інших підстав, передбачених законодавством.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому відповідно до пункту 1 (а) статті 9 Конвенції МОП № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікованою Україною 04.02.1995 р., тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, лежить на роботодавці.

Представники відповідача-1 у першу чергу посилались на те, що порушення умов контракту позивачем, були зафіксовані у довідці перевірки фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» від 26.10.2017 р. (а.с.49-50).

Аналізуючи вказану довідку, суд визнає, що у цій довідці йде опис укладення позивачем договорів про оренду транспортного засобу з підприємством, де він є засновником та з фізичною особою, яка є інженером Комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації». Далі у цій довідці міститься посилання на довідку Комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» про витрати палива і орендної плати, що за період з 2014-2017 років склали 137707,05 грн. Також у довідці міститься посилання на наказ, виданий позивачем про стимулювання працівників, у якому включено пункт про преміювання в період перебування у відпустці, лікуванні, відрядженні тощо. Суми такого преміювання у довідці не вказані.

Завершується довідка тим, що робоча група, яка її складала, вказує, що наведені у довідці факти можуть свідчити про наявність порушень в звязку з чим рекомендує звернутись до Державної аудиторської служби з проханням провести ревізію фінансово-господарської діяльності.

Тобто, зі змісту цієї довідки видно, що у ній відсутній чіткий і лаконічний опис порушень, встановлених на підприємстві, з посиланням на первинні бухгалтерські документи чи конкретні витратні операції. Висновок про наявність порушень також відсутній, а міститься лише пропозиція звернутись до відповідних фахівців з метою проведення перевірки.

Будь-якого аудиторського висновку чи акту ревізії, окрім цієї довідки, представниками відповідачів надано не було.

Таким чином, з урахуванням того, що навіть робоча група, яка була залучена до формування цієї довідки, не дала ствердної відповіді про наявність правопорушень з боку позивача, суд не може визнати ті питання, що зачіпаються у цій довідці, як неспростовний факт скоєння позивачем порушень.

Що ж стосується доводів представників відповідача про те, що у 2014 році позивач притягався до відповідальності за ст.172-7 КУпАП, а у 2013 році за межами своїх повноважень провів реорганізацію підприємства, суд визнає, що виконкому Глухівської міської ради у 2013 та 2014 роках не могло не бути невідомо про ці факти. Однак відповідач не ставив питання про розірвання контракту з цих підстав у межах строків, передбачених ст. 148 КЗпП України, а тому звільнення позивача за цими підставами через такий значний проміжок часу неодмінно б означало порушення принципу правової визначеності.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що у цій справі першим відповідачем не було доведено законних підстав для звільнення позивача, у звязку з чим суд має визнати таке звільнення неправомірним.

Відповідно до статті 235 КЗпП України поновленню на роботі підлягає працівник, який був звільнений без законної підстави або незаконно переведений на іншу роботу.

Згідно з частиною 2 статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ураховуючи, що звільнення позивача відбулося у 10.11.2017 р., середній заробіток за весь час затримки заробітної плати складає: 667,20 грн. (середньоденна заробітна плата) х 24 (кількість робочих днів) = 16012,80 грн.

Щодо вимог про моральну шкоду, суд зазначає, що йому не надано достатніх доказів того, що факт звільнення позивача призвів до втрати нормальних життєвих звязків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, позивач належним чином не обґрунтував зв'язок цієї вимоги з відповідачем-1 з огляду на те, що засновником Комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» є міська рада.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач в силу закону був звільнений від сплати судового збору за подання вимог щодо поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку, то з кожного відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

З огляду на положення ст. 367 ЦПК України суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

На підставі викладеного та відповідно до ст. 43 Конституції України, п. 8 ч. 1 ст. 36, ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст. 16, 23 ЦК України, керуючись ст.ст. 221, 231, 232, 235 КЗпП України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 217, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення виконавчого комітету Глухівської міської ради № 294 від 09.11.2017 р. про звільнення ОСОБА_1 та поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації».

Стягнути з Комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 16012 грн. 80 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з виконавчого комітету Глухівської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Комунального підприємства «Глухівське бюро технічної інвентаризації» та стягнення заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.О. Колодяжний

Повний текст рішення складений та підписаний 19.12.2017 р.