Справа № 146/1248/17 Провадження № 22-ц/772/2920/2017Головуючий в суді першої інстанції Пилипчук О. В.
Категорія 27Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів: Панасюка О. С., Зайцева А. Ю.

за участі: секретаря судового засідання Куленко О. В.,

представника ОСОБА_2 - адвоката Семка В. М.,

представника ОСОБА_4 - адвоката Чудака В. Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2017 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом та ставила вимогу стягнути з відповідачів на її користь 9 500 Євро боргу за договором позики, що на день звернення до суду в національній валюті за офіційним курсом НБУ становило 296 735 грн 96 коп.. З метою забезпечення позову просила, накласти арешт на майно яке належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6 та заборонити їм, їхнім представникам чи будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по передачі цього майна, його знеціненню. В обгрунтування посилалася на те, що неодноразово зверталась до відповідачів з вимогою повернення боргу, однак вони ухиляються від виконання своїх зобов'язань, відмовляються повертати борг добровільно, у позивача є підстави вважати, що у разі задоволення позову у даній справі, рішення суду не буде виконуватися, а тому захист її інтересів у справі може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено:

- накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 та магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_2, які на праві власності належать ОСОБА_2, ОСОБА_6;

- заборонно ОСОБА_2, ОСОБА_6 та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження та перереєстрації на інших власників права власності на квартиру АДРЕСА_1 та магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_2.

Ухвала допущена до негайного виконання.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду про забезпечення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться о того, що позивачем не зазначено причини забезпечення позову, обґрунтування необхідності вжиття забезпечення позову. Суд не переконався чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення, арешт накладено на квартиру та магазин, які за своєю вартістю значно перевищують суму боргу, вжиті заходи перешкоджають господарській діяльності юридичної особи. Суд наклав арешт на майно не пересвідчившись, що воно дійсно належить відповідачам.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 - адвокат Семко В. М. подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав. Адвокат Чудак В. Д., який діє в інтересах ОСОБА_4, заперечив проти апеляційної скарги, просив її відхилити.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Перевіряючи ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права виходячи з наступного.

Згідно із ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пленум Верховного Суду України у роз'ясненнях, викладених у п. 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» звертає увагу судів на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із ухвали судді вбачається, що суд обмежився формальною фразою по існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, однак не містить жодного конкретного доводу. Окрім того, слід зазначити, що накладення арешту на майно само по собі унеможливлює відчуження цього майна, а тому рішення суду ще й про заборону вчинення дій щодо відчуження та перереєстрації на інших власників права власності на квартиру та магазин - є недоречним та таким, що не відповідає вимогам ст. ст. 151, 152 ЦПК України.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу не обмежився заходами забезпечення позову щодо відповідачів, але й зазначив про «інших осіб», що є абстрактним та порушує основні засади цивільного судочинства, оскільки суд розглядає спір та вирішує процесуальні питання виключно ті, які стосуються сторін у справі.

Суддею першої інстанції зазначено, що відповідачі є власниками квартири та приміщення магазину, яке стало предметом забезпечення позову, однак з наданих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що докази цього в матеріалах справи відсутні.

Не навів суд і мотивів того чи є обраний ним запобіжний захід співмірним ціні заявленого позову ( стягнення боргу в сумі 9 500 Євро, що складає 296 735, 96 грн).

За таких обставин подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала, із урахуванням того, що питання забезпечення позову розглянуто судом з недотриманням вимог процесуального закону, - скасуванню з передачею питання щодо розгляду заяви про забезпечення позову на новий розгляд до суду 1 інстанції (п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України).

Керуючись ст. ст.303, 304, 307, п.3 ч.1 ст.312 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2017 року про забезпечення позову - скасувати, вирішення питання забезпечення позову направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис А. Ю. Зайцев

підпис О. С. Панасюк

Згідно з оригіналом Т. М. Шемета