Ухвала

іменем україни

13 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Ворзельської селищної ради Київської області про визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 червня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Ворзельської селищної ради Київської області про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_7, який після смерті свого батька ОСОБА_8 не оформив право власності на будинок АДРЕСА_1 Вони після смерті свого батька відкрито продовжували користуватися будинком, у зв'язку з чим просили визнати за ними право спільної сумісної власності в рівних частках на будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 січня 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_7, який після смерті свого батька ОСОБА_8 не оформив право власності на будинок АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Суд, ухвалюючи рішення, зазначав, що позивачі не довели, що вони добросовісно заволоділи чужим майном і продовжують відкрито та безперервно їм володіти; позивачі мали підстави для володіння спірним будинком і набуття права власності за умови його належного оформлення.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність передбачених ст. 344 ЦК України підстав для набуття позивачами права власності на спірний житловий будинок за набувальною давністю.

Апеляційний суд погодився з висновком суд першої інстанції і залишив ухвалене ним рішення без змін.

Колегія суддів також погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, підстав для скасування ухвалених ними рішень не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, в інтересах якого діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 червня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

Г.І.Мостова