Справа №464/3659/17
пр.№ 4-с/464/70/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2017 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову, дії та бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м. Львів,

в с т а н о в и в :

заявник (стягувач) ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (ПАТ «Львівгаз») звернулося до суду зі скаргою на постанову, дії та бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів. Скаргу мотивовано тим, що постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу Сихівського районного суду м.Львова за заявою ПАТ «Львівгаз» про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за спожитий природний газ. В подальшому, 29.07.2014 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Проте, постанова стягувачу не надходила та про таку стало відомо лише у травні 2017р. з відповіді на відповідний запит. Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу слугувало те, що у боржника відсутнє майно. Проте, акт державного виконавця про перевірку майнового стану боржника у матеріалах виконавчого провадження відсутній, опис майна боржника не здійснювався, не вжито додаткових заходів щодо забезпечення доступу до житлового приміщення боржника, не ініційовано питання про обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Таким чином, заявник вважає бездіяльність державного виконавця щодо не направлення на адресу ПАТ «Львівгаз» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві та дії щодо винесення такої постанови неправомірними, у звязку з чим вказану постанову необхідно скасувати та зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження.

Представник Сихівського ВДВС м.Львів подав до суду письмове заперечення згідно якого, зазначив, що 29.07.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на той час. Вважає, що подання скарги спрямовано на поновлення пропущеного стягувачем терміну повторного предявлення виконавчого документу (1 рік станом на момент повернення виконавчого провадження), оскільки у звязку із прийняттям ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 збільшено строк предявлення до трьох років. Згідно з актом вилучення виконавчих матеріалів для знищення від 24.02.2017, матеріали виконавчого провадження знищено у звязку з закінченням трирічного строку зберігання. Просив суд в задоволенні скарги відмовити, а розгляд справи проводити у відсутності представника установи.

Представник стягувача ПАТ «Львівгаз» у судове засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд скарги за його відсутності, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника стягувача, на підставі наявних у справі доказів.

У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданих ними клопотань фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України

Дослідивши матеріали скарги, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у провадженні Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів перебувало виконавче провадження №39640045, відкрите 04.09.2013, з примусового виконання судового наказу Сихівського районного суду м.Львова про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Львівгаз» заборгованості за спожитий природний газ та 29.07.2014 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (1999р.).

Відповідно до акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 24.02.2017, затвердженого в.о. начальника Сихівського ВДВС м.Львів, виконавче провадження №39640045 знищене шляхом спалення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (1999 р.), чинного на момент вчинення оскаржуваних дій, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як вбачається зі змісту письмових заперечення на скаргу, підставою для винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві є відсутність у боржника майна.

Порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби затверджено Наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008. Так, відповідно до цього Порядку, в редакції, чинній на час вчинення оскаржуваних дій, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством (п.9.9.).

Крім цього, вищевказаним Порядком серед іншого передбачено наступне:

- завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня 2017 року, в якому складений акт; виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою (п.9.10);

- відбір виконавчих проваджень для знищення та їх знищення здійснюються один раз на рік, не пізніше 1 березня поточного року; для проведення знищення виконавчих проваджень в органі державної виконавчої служби створюється комісія, склад якої затверджується на підставі відповідного організаційно-розпорядчого документа керівника органу державної виконавчої служби; до складу комісії повинно входити не менше пяти осіб. (п.9.12);

- виконавчі провадження, відібрані для знищення, повинні бути знищені паперорізальними машинами або шляхом спалення, про що зазначається в акті про вилучення виконавчих проваджень для знищення (п.9.13).

Вимоги Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби при знищенні виконавчого провадження дотримано.

Відповідно до п.1.1 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №43/5 від 20.05.2003 (чинного на час вчинення оскаржуваних дій), Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (надалі Єдиний реєстр) це компютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії.

Пунктом п.5.1 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень право доступу до виконавчого провадження шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження мають сторони виконавчого провадження, у якому вони беруть участь. Указаний доступ до інформації Єдиного реєстру здійснюється безоплатно та цілодобово з використанням звичайних програмних засобів перегляду інформації у мережі інтернет через веб-сайт, який ведеться Адміністратором Єдиного реєстру. З метою забезпечення доступу до інформації даного реєстру сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження розяснюється таке право, указуються адреса відповідного веб-сайту в мережі інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в ході виконавчого провадження державним виконавцем вжито усі необхідні заходи з метою належного виконання судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Повернення виконавчого документа відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства, про що внесено відомості до Єдиного реєстру виконавчих проваджень, доступ до якого має кожна зі сторін виконавчого провадження. Знищення виконавчого провадження здійснено з дотриманням відповідних строків та порядку.

Таким чином, відсутні підстави для висновку, що діями державного виконавця порушено права чи свободи стягувача, у звязку з чим, у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (1999р.) ст.ст. 197, 383, 385 - 387 ЦПК України,

у х в а л и в :

у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову, дії та бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Головуючий: