СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2497/16-ц
Провадження № 2/306/99/17
Рядок статзвіту № 4
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Ганчак Л.Ф.

за участю секретаря Пайда Л.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: підрозділ ДМС України у Закарпатській області Свалявський районний сектор про позбавлення права користування приватним житловим приміщенням та про знятя з реєстрації місця перебування особи,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звенувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог підрозділ ДМС України у Закарпатській області Свалявський сектор про позбавлення права користування приватним житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця перебування особи. Позов мотивує тим, що позивачем було придбано за договором купівлі-продажу земельної ділянки, що розташована за адресою 89300 АДРЕСА_1 На даній земельній ділянці значиться зареєстрована відповідач ОСОБА_4, яка не бажає добровільно знятись з реєстрації. Позивач вважає, що дана реєстрація перешкоджає позивачу здійснювати право власності на земельну ділянку, а тому просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та пояснила, що сторони раніше проживали разом без реєстрації шлюбу. В них народилася дитина. Після того, як сторони припинили відносини між ними був спір, в тому числі і з приводу поділу майна. На даний час є рішення суду, де зазначено, що дана земельна ділянка не є спільно набуте майно. Поскільки на даній земельній ділянці фактично житла придатного для проживання немає, житло згоріло, сторони та їх дитина проживають за кордоном, відповідач має квартиру в Одеській області, а тому представник позивача в розрізі ст.ст.319, 321 ЦК України просить визнати відповідача такою, що втратила право користування земельною ділянкою та зняти з реєстрації за даною адресою.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що відповідач прописалася за даною адресою за згодою позивача, вважає, що дані правовідносини повинні регулюватись ст.71 ЖК України та ст.405 ЦК України. Позивачем не надано доказів, що на даній земельній ділянці є будинок, дитина проживає тимчасово з позивачем - батьком. Справа щодо поділу майна знаходиться на розгляді в касаційній інстанції. В зв'язку з тим, що позовні вимоги слід було оформляти в порядку адміністративного судочинства, не надано доказів, просить відмовити в позові.

Представник третьої особи без самостійних вимог в судове засідання не з'явився, про час та імсце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, суд вважає, що неявка представника не перешкоджає розгляду справи на підстав наявних у справі матеріалів.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Дані правовідносини регулюються нормами ст.ст.16,319, 321 ЦК України.

За змістом ч.1 ст.319 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у п.39 постанови від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" розяснив, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що сторони проживали спільно без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання було придбане майно. В матерілах справи є копія договору купівлі-продажу земельної ділянки, яку сторони не заперечують.

Питання щодо визнання майна спільною власністю сторін вирішувалось іншим складом суду, в задоволенні позову про поділ майна було відмовлено. Рішення набуло законної сили 12.10.2017р. Із тексту ухвали апеляційного суду Закарпатської області (справа 306/2027/15ц)вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали спільно із 20.09.2006р. по 01.10.2014р. за адресою АДРЕСА_2. Не доведено, що земельні ділянки, придбані 19.05.2008р. та 09.06.2009р. є спільним майном сторін, таким чином дані земельні ділянки є власністю ОСОБА_3.

Дана обставина не доводиться в даній справі відповідно до вимог ст.61 ЦПК України.

Таким чином, судом встановлено, що немає значення, яким чином проведено реєстрацію відповідача та її дитини за адреcою АДРЕСА_3; відповідач ОСОБА_4не є членом сім'ї позивача; наявність чи відсутність придатного житла за даною адресою сторони не доводять, а тому суд вважає, що факт наявності чи відсутності будинку на земельній ділянці не є предметом розгляду. Позивачу перешкоджає факт реєстрації відповідача за вказаною адресою, саме цю реєстрацію він вважає перешкодою у здійненні права власності на земельну ділянку.

Суд розцінює, що відповідач використовує реєстрацію за даною адресою як доводи спільно набутого майна сторонами. Проте, факт реєстрації не впливає на набуття права власності відповідачем.

Вищенаведене у своїй сукупності свідчить про наявність обґрунтованих підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за місцем його реєстрації, зобов'язавши підрозділ ДМС України у Закарпатській області Свалявський районний сектор зняти ОСОБА_5 з реєстраційного обліку на приватній земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 61, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.319, 321 ЦК України, суд,

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 задоволити повністю.

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування приватною земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Зобов'язати підрозділ ДМС України у Закарпатській області Свалявський районний сектор зняти ОСОБА_5 з реєстраційного обліку на приватній земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення Свалявського районного суду подається до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуючий Л.Ф.Ганчак