АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний № 759/4671/17 Головуючий в 1 інстанції - Миколаєць І.Ю.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7045/2017 Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченко М.М., Рубан С.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка ОСОБА_2, через свого представника звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідач не надає матеріальну допомоги на утримання дитини не дивлячись на стабільний заробіток у ТОВ «Аско-Укрем». Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 3000,00 грн. щомісячно з моменту звернення до суду і до кінця 2016 р., а починаючи з 2017 р. та кожного наступного року - збільшувати розмір аліментів на 300,00 грн. до повноліття дитини.

Відповідач в судовому засіданні суду першої інстанції частково визнав позовні вимоги та просив врахувати наявність у нього стабільного заробітку, який він отримує у ТОВ «Компанія Укрем» де працює комплектувальником з розміром окладу 3150,00 грн. Пояснив, що він наразі здійснює оплату садочку, заняття танцями дитини та купує одяг. Погодився на стягнення з нього аліментів у визначеному судом розмірі.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 30.03.2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 13.09.2016 p., на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована: АДРЕСА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від доходу щомісячно починаючи з 08.08.2016 року і до його повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 13.09.2016 р на користь держави судовий збір у розмірі 640.00 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій формі, у розмірі 1500 гривень щомісяця до досягнення ОСОБА_4 повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В скарзі зазначив, що

рішення суду першої інстанції є необґрунтованим в частині визначення частки аліментів, у зв'язку з тим, що в судовому засіданні відповідачем було заявлено, що він змінив місце роботи та його дохід становить лише 3000 (три тисячі) гривень, проте, заявлений дохід відповідача ніяким чином підтверджено не було, а у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом першої інстанції не взято до уваги, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально взагалі не допомагає позивачу по утриманню спільної дитини, не приймає участі у її вихованні, внаслідок чого позивач не має можливості самостійно матеріально утримувати малолітнього сина, у зв'язку з чим, їй доводиться важко працювати, щоб утримувати дитину, та позичати кошти у батьків. Крім того, не враховано, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку, а відповідно до ст. 182 СК Україна дані обставини мали враховуватись судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судом, не може забезпечити дитині рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, так як ОСОБА_4 є здібною дитиною і відвідує додаткові секції та гуртки, зокрема, займається танцями при дитячому садку (розпочав заняття з жовтня 2016 року і плата за заняття танцями складає 160 грн. щомісячно). Також, ОСОБА_4 ходить до дитячого садочку, за який, також, необхідно сплачувати кошти щомісячно (в середньому 400 гри. щомісячно). Також зазначив, що дитина час від часу потребує придбання ліків (у дитини є значні проблеми з зубами і лікування є дорогим, при цьому, після розлучення з відповідачем позивачу довелось орендувати квартиру для проживання останньої з сином, вартість оренди в місяць складає 3 500 гривень та сплачувати кошти за кредит, який був взятий під час шлюбу на ремонт квартири. Вказував на те, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача має стягуватись в твердій грошовій формі, так як, на даний час, відповідач має мінливий дохід, оскільки змінив місце роботи.

До апеляційного суду представник позивача не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач також до суду не з'явився, про розгляд справи повідомлений.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У відповідності до ч.2 та ч.4 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За положеннями статей 18, 181 СК України, роз'яснень, викладених в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.05.2013 року.

В шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва (актовий запис №2663).

З матеріалів справи також вбачається і це не заперечується сторонами, що малолітній син сторін проживає разом із позивачем.

Крім того, позивачем було повідомлено, і це не заперечувалося відповідачем, що останній нерегулярно та не в повному обсязі надає їй грошові кошти на утримання їх спільної дитини, чим не виконує свого батьківського обов'язку.

Також зі змісту позовної заяви та пояснень сторін в суді першої інстанції, судом встановлено, що відповідач мав і має постійне місце роботи та отримує заробітну плату.

Відповідно до ст. ст. 27 - 30 Цивільно-процесуального кодексу України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання, свідків, письмові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. ст. 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до матеріалів справи, позивачка і в позовній заяві, і в апеляційній скарзі посилається на свої припущення щодо того, який дохід має відповідач.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з вимог ст. ст. 180 -184, 191 Сімейного кодексу України, та врахував відсутність інших дітей, відсутність інших зобовязань, наявність роботи, отримання стабільного доходу.

Виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, які були подані на момент ухвалення рішення, вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, висновок суду про необхідність стягувати аліменти в частці від заробітку відповідає цим обставинам та вимогам Закону .

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на зміну відповідачем одного місця роботи на інше, не свідчить про те, що останній має нерегулярний мінливий дохід і відповідно з нього аліменти можуть бути стягнуті тільки в твердій грошовій сумі.

Доказів та доводів, які б давали суду підстави для зміни рішення суду в частині визначеного розміру аліментів представник позивача суду не надав.

Посилання в скарзі на особливі здібності дитини, щодо занять танцями,колегія суддів не приймає з огляду на те, що сімейним кодексом передбачено також право позивача в даній справі звертатись з вимогами до відповідача про стягнення з останнього додаткових витрат на дитину, які пов'язані з особливими здібностями останньої.

Доводи скарги про те, що позивач орендувала житло після розлучення правового значення не мають для вирішення питання про визначення розміру аліментів.

Також колегія суддів враховує, що неповнолітній дитині на яку стягнуто судом аліменти вже виповнилось три роки, а відповідно окрім відповідача забезпечувати дитину зобов'язана також і позивач.

З метою перевірки майнового стану останньої апеляційний суд проси надати довідку про її доходи , проте така довідка суду надана не була.

Ні в суді першої інстанції ні в апеляційному суді сторона позивача не заперечувала, що відповідач мав і має постійне місце роботи, а тому підстав на даний час змінювати рішення не має. Апеляційний суд не встановив інших обставин, які мають істотне значення , які б надали суду підстави визначити розміру аліментів у твердій грошовій сумі, а не у частці від доходу батька, як це передбачено положеннями ст. 181та 183 СК України.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Також, колегія суддів роз'яснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: