Справа № 203/5318/16-ц
Провадження № 2/0203/272/2017
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
12 квітня 2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
при секретарі Давіденко Ю.А.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Центральної районної у м. Дніпрі ради про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу і факту ведення спільного господарства, визнання права на спадщину і права власності в порядку спадкування за законом,
В листопаді 2016 року ОСОБА_2 предявила через суд позов на предмет захисту права на спадщину за законом з підстав прийняття спадщини після ОСОБА_3, з яким до часу його смерті вона постійно проживала в м. Дніпрі з 2007 року однією сімєю без реєстрації шлюбу після того, як овдовіла в 2004 році, і протягом останніх трьох років вона опікувалася та доглядала спадкодавця через його безпорадний стан внаслідок тяжкої хвороби і його похилий вік. З наведених у позовній заяві підстав ОСОБА_2 з урахуванням уточнень просила надати їй право спадкування з спадкоємцями іншої черги, які закликані до спадкування, та визнати право власності на квартиру в будинку на проспекті ОСОБА_4, 82/57, в м. Дніпрі, з якого складається спадщина.
Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову, виклавши доводи позовної заяви, і пояснила про відсутність кровних спадкоємців у ОСОБА_3, після смерті якого були спроби невідомих осіб заволодіти квартирою.
Відповідачі заперечень проти позову не надали та, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, своїх представників до суду не направили, про розгляд справи в їх відсутність не клопотали та про причини неявки не повідомили, на підставі чого за відсутності заперечень з боку позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно.
Свідок ОСОБА_5, який товаришував з ОСОБА_3 20 років, під присягою в судовому засіданні показав на сімейні стосунки ОСОБА_2 з ОСОБА_3 за час їх спільного проживання не менше дев'яти років в його квартирі, з яких останні три роки до смерті ОСОБА_3 тяжко хворів, а також на поховання його з допомогою сусідів за рахунок ОСОБА_2, яка організувала похорони. За показаннями свідка ОСОБА_5 за час хвороби ОСОБА_2 доглядала ОСОБА_3, утримувала його. Зі слів ОСОБА_3 свідку стало також відомо про його бездітність.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
22 вересня 2016 року в м. Дніпрі після смерті ОСОБА_3 у віці повних 68 років відкрилася спадщина, що складається з права приватної власності на двокімнатну квартиру в будинку на проспекті ОСОБА_4, 82/57, з інвентаризаційною вартістю 15 731 гривень (колишня адреса проспект К.Маркса, 82/57, в м. Дніпропетровську), що підтверджено витягами з реєстру прав власності та свідоцтвом про смерть (а.с. 70). А саме, в житловому будинку під літ. А-5-7 двокімнатна квартира загальною площею 53,6 м2 була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_3 та його батькам в порядку приватизації державного житлового фонду, про що 21 червня 1993 року видане свідоцтво (а.с. 7). Після смерті матері 20 січня 1996 року і батька 27 серпня 2007 року ОСОБА_3 оформив свої права на спадщину за законом у вересні 2008 року з набуттям права особистої приватної власності на цю квартиру з уточненням даних лінійних розмірів її загальної площі 53,8 м2 і житлової 27,8 м2 (а.с. 3-6, 31, 51), а також набув право власності на цегляний гараж № 6 загальною площею 17,8 м2 з оглядовою ямою на проспекті ОСОБА_4, 78, вартістю 3 938 гривень (а.с. 58-59).
Позивач, ОСОБА_2, в січні 2017 року звернулася за місцем відкриття спадщини до нотаріуса з заявою про її прийняття після ОСОБА_3 (а.с. 69), з яким за життя проживала більше пяти років однією сімєю (конкубінатом). Так, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 зареєстрований в установленому законом порядку шлюб між собою не укладали, проте після смерті його батька з 2007 року стали постійно спільно проживати в спірній квартирі, будучи повязаними спільно побутом, вели домашнє господарство для задоволення спільних потреб в їжі та житлі за рахунок спільних коштів, що складалися з пенсії та заробітку. За час спільного проживання ОСОБА_2 готувала їжу, прибирала в квартирі, прала речі, купувала продукти, опікувалася станом здоровя ОСОБА_3, несла обовязки зі сплати комунальних послуг тощо.
Як вбачається з наданої в копії медичної карти амбулаторного хворого КЗ Дніпровської міськради «Міська лікарня № 16», ОСОБА_3 зловживав алкоголем, з травня 2013 року страждав на гіпертонічну хворобу ІІ ступеню, у червні 2016 року повторно переніс ішемічний інсульт з лівостороннім геміпарезом і потребував стороннього догляду.
Суд відповідно до ст. 3 СК України прийшов до стійкого переконання, що між позивачем та спадкодавцем склалися фактичні сімейні відносини до часу відкриття спадщини не менше пяти років, з огляду на тісний звязок пояснень представника позивача з показаннями свідка і медичною картою хворого, прийнятих згідно з ст. 212 ЦПК України на віру. На основі зясованих обставин безпорадного стану спадкодавця, який через свій похилий вік та тяжку хворобу потребував стороннього догляду і допомоги в побуті, чим безперервно тривалий час до відкриття спадщини опікувалася позивач з веденням домашнього господарства за рахунок своїх коштів, належить дійти висновку, що за відсутності спадкоємців попередніх черг позивач має бути закликаною до спадкування в четверту чергу згідно з ст. 1264 ЦК України.
Згідно з ст.ст. 1, 34, 66, 68 Закону України «Про нотаріат» у безспірному порядку посвідчується набуття права на спадщину, у звязку з чим нотаріус вчиняє нотаріальну дію з видачі свідоцтва про право на спадщину, для чого під час нотаріального процесу встановлює час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.
Водночас, Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 592/2016 на майно покійного ОСОБА_3 на підставі заяви ОСОБА_6 від 30 вересня 2016 року до приватного нотаріуса ОСОБА_7 Дніпровського міського нотаріального округу, в якій підстави для одержання права на спадкування не зазначені (а.с. 68). Так само, в листопаді 2016 року до приватного нотаріуса ОСОБА_8 Дніпровського міського нотаріального округу звернулася з заявою дехто ОСОБА_9, повідомивши про втрату правовстановлюючих документів на майно спадкодавця, час смерті якого був вказаний з помилкою на дев'ять днів раніше (а.с. 62). За наявним свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 померла 27 грудня 2016 року (а.с. 88), а в спадковому реєстрі значиться запис про відкриття спадкової справи на майно повного тезки спадкодавця (а.с. 72зворот).
Суд в питанні способу правового захисту відповідно до ст. 4 ЦПК України виходить з того, що за чинним ЦК України набуття права власності на нерухому річ в порядку спадкування, як універсального правонаступництва, обумовлено дотриманням ряду формальностей і потребує публічного підтвердження відповідно до ст. 182 ЦК України через державну реєстрацію права на спадщину, що за ст. 1297 цього Кодексу оформлюється відповідним свідоцтвом нотаріуса, до видачі якого існують спадкові правовідносини. Звідси, предметом захисту є право на спадщину, усунення сумнівів в якому вимагає розвязання цього спору з громадою міста на підставі ст. 1277 ЦК України, оскільки інших спадкоємців немає. Забезпечуючи ефективність способу правового захисту згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, належить визнати по суду право на спадщину за позивачем, встановивши юридичний факт, пов'язаний з актом цивільного стану спадкодавця, на підставі чого підлягає видачі нотаріусом свідоцтво про право на спадщину.
Таким чином, пов'язуючи з державною реєстрацією лише момент набуття права власності, інтереси позивача, як спадкоємця, в належності їй спадщини в натурі згідно з ст. 1268 ЦК України, включаючи в можливості використання спірної квартири під житло, мають бути захищені згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 цього Кодексу у спосіб визнання права власності на спірну квартиру, без чого захист прав позивача не буде ефективним.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 209, 218, 224-226 ЦПК України,
Позов ОСОБА_2 задовольнити.
Встановити факт ведення спільного господарства і проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сімєю без реєстрації шлюбу з 2007 року.
Визнати за ОСОБА_2 право на спадщину за законом після ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_3, яка відкрилася 22 вересня 2016 року.
Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 право приватної власності на квартиру 57 на проспекті ОСОБА_4, 82, у м. Дніпрі, загальною площею 53,8 м2, житловою площею 27,8 м2.
Відповідачі мають право подати до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а так само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя О.В. Колесніченко