Справа № 591/4265/17
Провадження № 2/591/2251/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

з участю секретаря Кальченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/4265/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

09.08.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1, другим співвласником є її донька ОСОБА_3. У вказаній квартирі крім позивача та третьої особи, зареєстрований відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (онук). Відповідач у квартирі не проживає, оскільки більше року тому назад він виїхав на постійне проживання до іншого міста, де постійно проживає, має свою сімю. Особисті речі відповідача в квартирі позивача відсутні, участі в утриманні квартири він не приймає. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідача у квартирі порушує право власності позивача та утворює перешкоди у користуванні власністю, що виражається у сплаті зайвих комунальних платежів. Посилаючись на ст. 107 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 405 ЦК України, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі позивача.

Позивач та представник позивача подали письмову заяву про розгляд справу без їх участі, підтримали позов в повному обсязі, додали додаткові докази, які свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 проживає в Італії, набув громадянства Італії з 28.03.2007 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою місця проживання в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Будь-яких письмових пояснень чи заперечень відповідач до суду не надав.

Зі згоди позивача та представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона є співвласником квартири АДРЕСА_1, другим співвласником є її донька ОСОБА_3 (а.с. 6).

Згідно довідки ТОВ «Сумитеплоенергоцентраль» від 23.06.2017 року, у квартирі АДРЕСА_1, крім співвласників, зареєстрований онук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8) .

Згідно відомостей ЦНАП Сумської міської ради від 21.08.2017 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).

Згідно тверджень позивача, викладених нею у позові та згідно доданих до позову документів, відповідач більше року у квартирі позивача не проживає і не має наміру проживати, так як він виїхав до іншої країни (Італії), там постійно проживає, отримав громадянство Італії.

Вказані доводи позивача відповідачами не спростовані.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

З пояснень позивача, зазначених ним у позові, та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач є членом сімї власника квартири, і що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше року.

Сам відповідач не надав суду будь-яких доказів того, що він має намір і підстави подальшого користування житловим приміщенням в квартирі позивача.

Суду також не надано доказів щодо існування домовленості між власником житла ОСОБА_1 та відповідачем про подальше користування відповідачем вказаним житлом.

Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача в квартирі порушує права позивача як власника, так як позивач обмежена у своєму праві розпорядження власністю, а крім того відповідач у квартирі не проживає, витрат по утриманню житла не несе, і позивач несе зайві комунальні витрати.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання відповідача втратившим право користування житлом є обґрунтованою, і відповідач визнається судом таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_2.

Судові витрати суд залишає за позивачем, згідно її заяви.

На підставі ст.ст. 391 ЦК України, керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280, 282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, НОМЕР_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 22 будинку №49 по пр. М. Лушпи у м. Суми, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1.

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 19.12.2017 року.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В.Кривцова