Справа № 521/5144/17
Провадження №2-о/521/170/17
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

"04" квітня 2017 р. суддя Малиновського районного суду м. Одеси Гранін В.Л., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зацікавлена особа КП «Міське агентство з приватизації житла», про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документа, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники просять встановити належність їм правовстановлюючих документів свідоцтва про прав власності на житло від 27.03.1995 року на АДРЕСА_1 (нині Середня) у м. Одесі, видане УЖКГ Одеської міської ради, а також розпорядження органу приватизації на їх імя та технічного паспорту. Таким чином, кожен з заявників просить встановити по три юридичних факту відносно кожного.

Зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а саме:

- судовий збір не сплачений. При тому, що згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, за заяви окремого провадження у розмірі 0,2 відсотка.

Заявники повинні сплатити судовий збір за шість вимог немайнового характеру (так як просять встановити шість юридичних фактів), за кожну вимогу по 320 грн. Тобто, необхідно сплатити 320 +320+320+320+320+320=1920 грн. Якщо ж при усуненні недоліків заявники залишать тільки факт належності свідоцтва про право власності, то кожному необхідно сплатити по 320 грн.

Заявник (не ясно хто) просить звільнити його від сплати судового збору. Однак, будь-яких документів в підтвердження свого тяжкого матеріального становища, які дають підстави для звільнення від сплати судового збору суду не надав.

Суд враховує, що розмір 320 грн. є мінімальним. В листі ВССУ від 27.09.2012 року «Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір"» вказано, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Враховуючи наведене, при застосуванні у судовій практиці згаданого Закону та норм ЦПК, що стосуються сплати судового збору, суди повинні дотримуватись прецедентної практики Європейського суду з прав людини. Тому вважає за необхідне відмовити у клопотанні про звільнення від сплати судового збору;

- заінтересованою особою вказано КП «Міське агентство з приватизації житла». Однак, відмови цього органу у внесенні змін до свідоцтва заявники не надали (як і не надали відмови органу приватизації про зміни в розпорядження та відмови МБТІ про зміни в технічний паспорт). Тому заявникам необхідно звернутись до органу, який видав правовстановлюючий документ, належність якого вони просять встановити, а якщо він йому відмовить, то притягнути його заінтересованою особою по справі для розгляду в суді. Тому що до звернення до суду заявник зобовязаний отримати таку відмову.

У ч. 1 ст. 256 ЦПК України, йдеться про умови, за яких можливе встановлення юридичних фактів. До таких умов віднесено:

- встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права;

- коли законом не визначено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати документ, що посвідчує юридичний факт;

- встановлення факту не посвідчується з наступним вирішенням спору про право.

Заявником до заяви не приєднано довідки про неможливість виправлення помилку чи видачі нового свідоцтва,і не указано на докази того, що вона зверталась з цього приводу до заінтересованої особи, а їй було відмовлено (не додано саме відмови).

В Постанові Пленуму Верховного Суду Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.1995 року зі змінами в п.3 указано, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Про це указано і в Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення». А саме там прописано, що коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення.

Не можна також без усунення вищевказаних недоліків вирішити питання про те посвідчується з наступним вирішенням спору про право встановлення цього факту чи ні.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-121 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.8, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зацікавлена особа КП «Міське агентство з приватизації житла», про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів - залишити без руху.

Повідомити представника заявника про необхідність виправити зазначені недоліки заяви на протязі пяти днів з дня отримання цієї ухвали. Розяснити, що інакше заява буде вважатись неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя