Справа № 682/2454/16-ц
Провадження № 2/682/51/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2017 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі : головуючого судді Зеленської В.І., при секретарі Кондратюк Л.О., з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача - адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання відомостей недостовірними і такими, що порочать гідність, честь та ділову репутацію,

в с т а н о в и в

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання відомостей недостовірними і такими, що порочать гідність, честь та ділову репутацію.

Зокрема, в позовній заяві від 10.10.2016 р ОСОБА_4 просить визнати поведінку ОСОБА_2 протиправною, а відомості щодо непрофесійності дій професора ОСОБА_4 недостовірними, які порочать гідність, честь та ділову репутацію; заборонити ОСОБА_2 надавати недостовірні відомості, які порочать гідність, честь, ділову репутацію ОСОБА_4 в газетах, книгах, кінофільмах, теле-, радіопередачах тощо, які готуються до випуску у світ; зобов'язати ОСОБА_2 відшкодувати ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 100 000 тис грн.

В заяві до суду від 31.10.2016 р представник позивача в межах наданих повноважень просить залишити без розгляду позовні вимоги про зобов'язання відповідача ОСОБА_2 відшкодувати позивачу ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 100 000 тис грн та заборону ОСОБА_2 надавати недостовірні відомості, які порочать гідність, честь та ділову репутацію ОСОБА_4 в газетах, книгах, кінофільмах, теле-, радіопередачах тощо, які готуються до випуску у світ; визнати повідомлені відповідачем ОСОБА_2 відомості недостовірними щодо непрофесійності дій професора ОСОБА_4, які порочать гідність, честь та ділову репутацію позивача ОСОБА_4

Враховуючи те, що заява представника позивача від 31.10.2016 р, в якій вона просить залишити без розгляду частину позовних вимог, надійшла до суду 02.11.2016 р, тобто до відкриття провадження у справі, правових підстав для залишення без розгляду частини позовних вимог не було. Тому суд вважає заяву представника позивача від 31.10.2016 р заявою про зменшення розміру позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги від 31.10.2017 р про визнання повідомлених відповідачем ОСОБА_2 відомостей недостовірними щодо непрофесійності дій професора ОСОБА_4, які порочать гідність, честь та ділову репутацію позивача та пояснила, що 29.09.2016 р о 21:30 год у четвер в телепередачі "Хто стоїть за псевдолікарем ОСОБА_4?" на телеканалі "ZIK" у проекті "Лікарські таємниці" лікар - анестезіолог Славутської центральної районної лікарні Хмельницької області ОСОБА_2 порушив честь, гідність, недоторканість та ділову репутацію доктора медичних наук, професора, лікаря-нейрохірурга вищої категорії - ОСОБА_4, шляхом висловлювання в принизливій формі відомостей, що принижують гідність, про те, що начебто професором ОСОБА_4 непрофесійно було зроблено операції пацієнту ОСОБА_5, а відтак, відповідач ОСОБА_2 вважає ОСОБА_4 вбивцею, порівнюючи з тим, що якби йому (ОСОБА_2П.) доручили будувати мости, то він нічого не побудував би, тому що в цьому не розбирається. Вважає, що повідомлені відповідачем відомості стосовно ОСОБА_4 не відповідають дійсності та є недостовірною інформацією. Щодо ОСОБА_4 відсутній вирок суду, який набрав би законної сили, про визнання його винуватим в умисному чи необережному вбивстві, а відтак ОСОБА_4 користується презумпцією невинуватості і вважається повністю невинною людиною. Таким чином відповідач ОСОБА_2 припустився протиправної поведінки стосовно позивача, висловлюючись про начебто непрофесійно зроблені ОСОБА_4 операції пацієнту ОСОБА_5, тому вважає його вбивцею, що не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_4 відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, що підтверджується наказом МОЗ № 14-0 "Про затвердження рішення центральної атестаційної комісії МОЗ України від 22 січня 2008 року про легалізацію вищої кваліфікаційної категорії по спеціальності "Нейрохірургія"; Першим заступником міністра МОН України ОСОБА_6 13.05.2016 р було підтверджено легітимність документів про освіту ОСОБА_4; за результатами нострифікації диплома, виданого Російським державним медичним університетом Федерального агенства з охорони здоров'я та соціального розвитку на ім'я ОСОБА_4 Міністерством освіти і науки України 03.03.2010 р видано довідку про те, що його рівень освіти еквівалентний рівню повної вищої освіти України за спеціальністю "Лікувальна справа" та кваліфікації спеціаліства; на підставі рішення разової спеціалізованої вченої ради Вищої атестаційної комісії України та постанови президії ВАК від 14.04.2010 р прийнято рішення про переатестацію ОСОБА_4 відповідно до паспорту спеціальності 14.01.05 "Нейрохірургія" і видано йому диплом доктора медичних наук; атестаційною колегією Міністерства освіти і науки України 17.06.2010 р прийнято рішення про нострифікацію атестата професора ОСОБА_4 і видано атестат професора. Тобто, освіта, професійний рівень та компетенція ОСОБА_4 підтверджені. Крім цього, відсутні будь-які висновки експертиз щодо правильності лікування пацієнта ОСОБА_5 професором ОСОБА_4, а тому не може йти мова про вбивство ОСОБА_5 Враховуючи те, що ОСОБА_4 є відомою людиною, користується повагою та шаною серед своїх пацієнтів та громадськості, вважає, що недостовірні відомості щодо нього перешкоджають йому виконувати свої професійні обов'язки, негативно впливають на соціальну оцінку професора ОСОБА_4 в очах оточуючих. Тому просить позов задовольнити та визнати недостовірними відомості, повідомлені відповідачем ОСОБА_2 29.09.2016 р в телепередачі "Хто стоїть за псевдолікарем ОСОБА_4?" на телеканалі "ZIK" у проекті "Лікарські таємниці" щодо непрофесійності дій професора ОСОБА_4, та такими, що порочать гідність, честь та ділову репутацію позивача ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_3 заперечують проти позову, просять відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що у телепередачі "Лікарські таємниці" від 29.09.2016 р відповідач не звинувачував ОСОБА_4 у вчиненні будь-якого конкретного правопорушення, не зазначав, що ОСОБА_4 позбавив життя ту чи іншу особу, його слова не містили жодних фактичних тверджень, а були лише оціночними судженнями: думками, власним переконанням, що грунтуються на оцінці та аналізі певних фактів, очевидцем яких він був. Відповідач має вищу медичну освіту, тривалий стаж лікаря, бо працює лікарем з 1991 року. ОСОБА_2 був присутній 08.08.2008 р під час оперування ОСОБА_7 хворого ОСОБА_5 у Славутській ЦРЛ і міг особисто скласти думку про дії ОСОБА_4 як непрофесійні. Тому на запитання журналіста у програмі "Хто стоїть за псевдолікарем ОСОБА_4 ?" зробив аналіз застосованих позивачем методів лікування, з якими ніколи раніше не мав справу, і висловив припущення щодо дій позивача. Крім цього вважають, що наданий суду представником позивача запис телепередачі "Хто стоїть за псевдолікарем ОСОБА_4 ?", отриманий з інтернету, не містить повної версії інтерв'ю відповідача, а складається лише з нарізок та монтажу. Тому вважають позовні вимоги належними та допустимими доказами недоведеними і просять відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом досліджено відомості про те, що позивач ОСОБА_4 працював в Національній медичній академії післядипломної освіти ім. П.Л. Шупика на посаді професора кафедри нейрохірургії на 0,25 ставки за сумісництвом з 10.06.2008 р; звільнений з роботи 31.01.2010 р як сумісник (а.с.117); наказом Міністерства охорони здоров'я України від 04.02.2008 р № 14-0 йому присвоєна Вища кваліфікаційна категорія зі спеціальності "Нейрохірургія" (а.с.140); Першим заступником міністра МОН України ОСОБА_6 було підтверджено легітимність документів про освіту ОСОБА_4 за результатами нострифікації диплома, виданого Російським державним медичним університетом Федерального агенства з охорони здоров'я та соціального розвитку на ім'я ОСОБА_4; Міністерством освіти і науки України 03.03.2010 р видано довідку про те, що його рівень освіти еквівалентний рівню повної вищої освіти України за спеціальністю "Лікувальна справа" та кваліфікації спеціаліства (а.с.147); на підставі рішення разової спеціалізованої вченої ради Вищої атестаційної комісії України та постанови президії ВАК від 14.04.2010 р прийнято рішення про переатестацію ОСОБА_4 відповідно до паспорту спеціальності 14.01.05 "Нейрохірургія" і видано йому диплом доктора медичних наук; атестаційною колегією Міністерства освіти і науки України 17.06.2010 р прийнято рішення про нострифікацію атестата професора ОСОБА_4 і видано атестат професора (а.с.146); 01.12.2017 р ОСОБА_4 прийнято на роботу у ТОВ "НВК "Екофарм" провідним науковим співробітником (копія трудової книжки та наказ додаються).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У ст. 1 Закону України «Про інформацію» її визначено як документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі й навколишньому природному середовищі.

Згідно зі ст. 471 цього Закону ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Такими судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, які містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Перш за все, закон встановлює вимогу, що оціночні судження не повинні містити фактичних даних. Самі по собі судження є результатом психічної діяльності людини і виражають ставлення особисто автора до певної події. Посилання, що судження не повинно містити фактичних данних обумовлює те, що особа, яка є споживачем інформації, повинна вирізнити, що висловлене є саме оціночним судженням, а не подією, фактом, що мали місце, і зробити правильний та адекватний висновок.

Оціночні судження можуть носити не тільки позитивне забарвлення, але можуть бути і такими, що негативно сприймаються особою. Так, зокрема у Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року вказано, що критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, критичні рецензії творів не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Однак якщо при цьому допускаються образа чи порушення інших захищених законом прав особи (розголошення без її згоди конфіденційної інформації, втручання у приватне життя тощо), то це може тягти за собою відшкодування моральної шкоди.

Проте, необхідно зауважити, що оціночне судження в образливій формі тільки тоді не тягне за собою покарання на тій підставі, що це оціночне судження, коли оціночне судження має під собою підстави і не є надмірним. Тобто, враховуються два моменти: по-перше, висловлювання є оцінкою лише тоді, коли ним щось оцінюється, коли оцінюються певні факти.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р № 1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

З огляду на положення ст. 60 ЦПК України, позивач у вказаній категорії справ має належним чином довести, що поширена про нього недостовірна інформація є саме фактичним твердженням.

Судом досліджено відеозапис телепередачі "Хто стоїть за псевдолікарем ОСОБА_4?" в проекті "Лікарські таємниці", що демонструвалась на телеканалі "ZIK" 29.09.2016 р. і вважає його належним та допустимим доказом, оскільки отриманий з офіційного сайту телеканалу "ZIK" (а.с.15).

Сайт або веб-сайт (від англ. website, місце, майданчик в інтернеті) сукупність веб-сторінок, доступних у мережі Інтернет, які об'єднані як за змістом, так і за навігацією під єдиним доменним ім'ям. Сайтом також називають вузол мережі Інтернет, комп'ютер, за яким закріплена унікальна ІР-адреса, і взагалі будь-який об'єкт в Інтернеті, за яким закріплена адреса, що ідентифікує його в мережі (FTP-site, WWW-site тощо). Набір зв'язаних між собою інформаційних онлайнових ресурсів, призначених для перегляду через комп'ютерну мережу за допомогою спеціальних програм браузерів.

Суд знаходить, що телепередача "Хто стоїть за псевдолікарем ОСОБА_4?" в проекті "Лікарські таємниці", що демонструвалась на телеканалі "ZIK" 29.09.2016 р., є загальновідомою обставиною і не потребує доказування відповідно до п. 2 ст. 61 ЦПК України.

Під час перегляду встановлено, що ведучий телепередачі відвідав кладовище в м. Славута Хмельницької області і біля однієї з могил прокоментував: "Позаду мене могила ОСОБА_5. Його оперував ОСОБА_4 і саме через нього, як встановив суд, на операційному столі помер ОСОБА_5. Хто з медиків Славутської лікарні дозволив псевдолікареві оперувати ОСОБА_5? Та чи понесли ескулапи за це відповідальність, побачите далі". Голос за кадром:"У родині ОСОБА_5 уже 8 років як немає голови сім'ї. Рідні звинувачують у цьому лікаря ПІ та медиків Славутської лікарні, бо саме вони допустили псевдолікаря в операційну".

Далі телепередача "Хто стоїть за псевдолікарем ОСОБА_4?" в проекті "Лікарські таємниці", що демонструвалась на телеканалі "ZIK" 29.09.2016 р., містить інтерв'ю з лікарем-анестезіологом Славутської Центральної районної лікарні Хмельницької області ОСОБА_2 У суду не виникло сумнівів щодо особи ОСОБА_2.

Під час інтерв'ю на запитання голосу поза екраном:" Поки чекаємо, цікавимось у чергового лікаря, чи пам'ятає він операції, які за цими дверима робив псевдо лікар ОСОБА_4?" ОСОБА_2 повідомив: "Операція непрофесійна. Операція зроблена не знаю як. Людина, яка тим ніколи не займалась, видно було, або займався недовгий час. Він нас здивував тут своїм зовнішнім виглядом, своїми всякими методами лікування, яких нема на сьогоднішній день. Ми таких ніде не чули. Я думаю, де це він міг взяти такі методи лікування? Ми очі повитріщали." Голос за кадром:"Тобто Славутські лікарі бачили непрофесійність так званого колеги, але мовчали? Чому?". ОСОБА_2(лікар-анестезіолог Славутської ЦРЛ):"Я думаю, що знав головний лікар. Не моя це задача - повідомляти. Є зав.відділенням, який повідомляє вище. Це я ж не можу перепригувати через." Голос поза кадром:" Навіть якщо це не злочин, хворого оперували непрофесійно, різали як на м'ясо". Одександр ОСОБА_2:" Ну я не давав наркоз, нічого. Я був, тому що це ж цікаво: приїхав професор." ОСОБА_8 Довгалюк:"Вас це дивувало?" ОСОБА_2:" Так, так-так-так. Методики лікування не на операції, ну і на операції також. А він також тут лікував пацієнтів різними всякими методиками, якими". Голос поза кадром:"Тобто, Олександр був не єдиним пацієнтом лікаря ПІ?" ОСОБА_2:"Пацієнтам робилося від того лікування погано на очах, то єсть вводились медикаменти у вену і відразу пацієнту ставало погано, гірше, гірше, гірше робилося. В нас ще лікарі даже возили його до себе додому, до родичів, бо довіряли - професор приїхав; покажіть маму, подивимось тата. Було таке, возили, там щось їм призначали. Я не знаю, які там результати. Ну, ніби таких летальних не було. Ну були, можливо, такі незначні ускладнення, не в кращу сторону." Голос за кадром:" Тобто, поки лікарі ловили гав - ОСОБА_4 міг витворяти з пацієнтами все, що заманеться? Як же дії цього лікаря кваліфікує сам медик?" ОСОБА_2:"Це вбивця, скажем так. Якби я взявся зараз будувати мости, як я не розбираюсь в будівництві, то що б я побудував би? Або б Ви взялися лікувати когось, то що б Ви налікували?".

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у 1991 році закінчив Тернопільський державний медичний інститут за спеціальністю "лікувальна справа", у 1992 р йому присвоєна кваліфікація лікаря-терапевта, у 1994 році пройшов навчання з удосконалення лікарів за кваліфікацією анастезіологія і реаніматологія, у 2000 р закінчив курси удосконалення лікарів у Запоріжському інституті удосконалення лікарів за кваліфікацією анестезіологія і реаніматологія переданестезійний цикл та отримав посвідчення про присвоєння кваліфікації лікаря анестезіолога-реаніматолога другої категорії; у 2005 р отримав посвідчення про присвоєння кваліфікації лікаря-анестезіолога першої категорії (а.с.52-53 зворот).

Проаналізувавши професійну кваліфікацію відповідача та його інтерв'ю в телепередачі "Хто стоїть за псевдолікарем ОСОБА_4?" в проекті "Лікарські таємниці", що демонструвалась на телеканалі "ZIK" 29.09.2016 р., суд вважає що відповідач висловив своі оціночні судження, тобто висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема оцінку дій ОСОБА_4, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, які містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання "операція зроблена не знаю як", "я думаю, де це він міг взяти такі методики лікування", "я думаю" , " я не знаю, які там результати", "це вбивця, скажем так", використання порівняння "Якби я взявся зараз будувати мости, як я не розбираюсь в будівництві, то що б я побудував би? Або б Ви взялися лікувати когось, то що б Ви налікували?" .

Незважаючи на висновок експерта №5 комісійної експертизи Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи щодо причин смерті ОСОБА_5 (а.с.98-112), на відсутність вироку суду, який набрав би законної сили, про визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні вбивства, а також незважаючи на презумпцію невинуватості, закріплену статтею 17 КПК України, такі оціночні судження ОСОБА_2 є самі по собі результатом психічної діяльності і виражають ставлення особисто відповідача до певної події, зроблені на підставі фактичних обставин: смерть ОСОБА_5, прооперованого 08.08.2008 р ОСОБА_4 за присутності ОСОБА_2, незадовго після операції, а саме 13.08.2008 р. (а.с.170-174); застосування методів лікування, які не вивчались і невідомі відповідачу як лікарю першої категорії. Особи, які є споживачем інформації висловленої ОСОБА_2 у досліджуваному інтерв'ю, можуть вирізнити, що висловлене є саме оціночним судженням, а не подією, фактом, що мали місце, і зробити правильний та адекватний висновок.

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що відомості, які позивач просив суд визнати недостовірними, є оціночними судженнями, а тому не підлягають спростуванню, у зв'язку з чим суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 10, 11, 14, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 277 ЦК України, ст.ст. 1, 30, 47-1 Закону України «Про інформацію» , суд

в и р і ш и в

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання недостовірними повідомлених відомостей щодо непрофесійності дій професора ОСОБА_4, які порочать його гідність, честь та ділову репутацію, в телепередачі "Хто стоїть за псевдолікарем ОСОБА_4?" в проекті "Лікарські таємниці", що демонструвалась на телеканалі "ZIK" 29.09.2016 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.І.Зеленська