Справа № 296/7296/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2017 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І., представника позивача ОСОБА_1 представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 Вальдівича про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_5 Вальдівича до ПАТ КБ «Надра» про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 Вальдівича, в якому просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №24/12/2007/840-Н/27 від 24.12.2007 року, додаткової угоди №2 від 09.11.2012 року до нього, яка станом на 13.07.2016 року складає 18767,51 дол. США та 28676,22 грн. пені.

Відповідач ОСОБА_5 подала до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ «Надра» про визнання недійсним кредитного договору.

Ухвалою суду від 04.04.2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 Вальдівича до ПАТ КБ «Надра» про визнання недійсним кредитного договору залишено без розгляду.

В обґрунтування первісних позовних вимог позивач зазначив, що 24.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №24/12/2007/840-Н/27, на підставі якого відповідачу ОСОБА_4 було надано кредит в сумі 48600,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 24.12.2027 року та сплатою 12,49 відсотків річних за користування кредитом. У цей же день на забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, між банком та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за умовами якого останній взяв на себе зобовязання відповідати перед банком у тому ж обсязі, що й позичальник. 09.11.2012 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №24/12/2007/840-Н/27 від 24.12.2007 року. Також, 09.11.2012 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки від 24.12.2007 року. У звязку із неналежним виконанням позичальником та поручителем своїх зобовязань щодо повернення кредиту та сплати процентів, станом на 13.07.2016 р. утворилася заборгованість на суму 18767,51 дол. США, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 15992,59 дол. США та заборгованості за відсотками у сумі 2774,92 дол. США, а також пеня за прострочення сплати кредиту у сумі 28676,22 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги в частині заборгованості по кредиту визнала повністю, просила зменшити суму пені.

В клопотанні від 04.04.2017 року представник відповідачів вказала, що заявлена сума пені до стягнення ПАТ «Надра банк» є проблемною для сплати, оскільки на утриманні боржників знаходяться батьки похилого віку з важкими хворобами, які потребують дорогого щомісячного лікування. Крім того вказала, що започаткований боржниками вид діяльності не приносить бажаного доходу, тому просила суд зменшити розмір пені, а при можливості взагалі відмовити в стягненні заявленої суми пені.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра» (позивач) та відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №24/12/2007/840-Н/27, на підставі якого відповідачу ОСОБА_4 було надано кредит в сумі 48600,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 24.12.2027 року та сплатою 12,49 відсотків річних за користування кредитом (а.с.8-10).

На забезпечення виконання кредитного договору, 24 грудня 2007 року між позивачем та ОСОБА_5 Вальдівичем було укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_5 як поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед банком за виконання зобовязань за кредитним договором, у тому ж обсязі, що й позичальник ОСОБА_4 (а.с. 18).

Відповідно до додаткової угоди №2 до кредитного договору №24/12/2007/840-Н/27 від 24.12.2007 року, яка була укладена 09.11.2012 року між позивачем та ОСОБА_4, пункт 3.3.1. кредитного договору №24/12/2007/840-Н/27 від 24.12.2007 року був викладений в наступній редакції: «3.3.1. Починаючи з грудня 2012 року, щомісячна сума мінімально необхідного платежу становить згідно Додатку №1 до додаткової угоди №2 від 09.11.2012 року до кредитного договору №24/12/2007/840-Н/27 від 24.12.2017 року» (складено новий графік платежів виходячи з залишкової суми кредиту) (а.с.14).

Також, 09.11.202 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_5 Вальдівичем було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки від 24.12.2007 року, згідно якої були внесені зміни до п.1.1. договору поруки в частині залишку суми кредиту (19429,93 дол. США) (а.с.19).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з положень статей 610, 612, 625, 629 ЦК України - договір є обов'язковим до виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитними договорами банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Вбачається, що свої зобов'язання за договором кредиту №24/12/2007/840-Н/27 від 24.12.2007 року позивач виконав у повному обсязі, що підтверджується наявною у справі заявою на видачу готівки №1 від 24.12.2007 р. згідно якої ОСОБА_4 отримала кредитні кошти на суму 49329,00 дол. США (в тому числі 729 дол. США 1,5% комісії згідно п. 1.5 договору) (а.с. 20).

При цьому, з наявних в матеріалах справи розрахунків вбачається, що ОСОБА_4 взяті на себе кредитні зобов'язання виконала лише частково, перестала погашати кредит та щомісячні проценти за наданим кредитом, внаслідок чого станом на 13.07.2016 р. утворилася заборгованість на суму 18767,51 дол. США, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 15992,59 дол. США та заборгованості за відсотками у сумі 2774,92 дол. США, а також пеня за прострочення сплати кредиту у сумі 28676,22 грн (а.с. 11-13).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно п. 4.2.4. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п. 3.3.3. цього договору, а також у випадку виконання умов передбачених у п.4.3.6. цього договору.

Відповідно до п.5.2. кредитного договору у випадку прострочення виконання зобовязань позичальником щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3. цього договору, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п.1.2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобовязань, вказаних у п.1.1. цього договору повністю (чи у будь-якій його частині) як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Згідно п.1.3 відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобовязань, так і при невиконанні позичальником зобовязань в цілому.

Пунктом 1.5. договору поруки, поручитель підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з умовами кредитного договору.

Як вказувалося вище, ОСОБА_4 свої зобовязання за кредитним договором не виконувала, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, а тому у позивача виникло право на дострокове стягнення суми кредиту, відсотків та пені.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим.

Щодо клопотання представника відповідача про зменшення суми пені, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК України вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тому, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги обсяг проплат відповідача на погашення кредиту (сплачено більше половини суми кредиту), відсутність прямих збитків у позивача через порушення відповідачем своїх зобов'язань, беручи до уваги те, що на утриманні відповідачів знаходяться батьки похилого віку, які потребують лікування, суд вважає за можливе застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦПК України та зменшити суму пені до 1000,00 грн.

З огляду на викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позов у частині стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №24/12/2007/840-Н/27 від 24.12.2007 року у сумі 18767,51 дол. США (що згідно офіційного курсу НБУ у гривневому еквіваленті станом на 04.04.2017 року становить 507184,45 грн.), що складається з заборгованості по кредиту у сумі 15992,59 дол. США та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 2774,92 дол. США, а в частині стягнення пені за прострочення сплати кредиту задовольнити частково та стягнути пеню у сумі 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з тим, що суд самостійно зменшив обґрунтовано нараховану позивачем суму пені, тому її зменшення судом не враховується при розрахунку суми відшкодування судових витрат відповідачами. Стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати в розмірі по 3795,91 грн. (7591,83 грн. /2) з кожного.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 Вальдівича про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 (іден. номер:НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 Вальдівича (іден.номер: НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" заборгованість за кредитним договором №24/12/2007/840-Н/27 від 24.12.2007 року у сумі 18767 (вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят сім) доларів США 51 цент (складається з заборгованості по кредиту у сумі 15992,59 дол. США та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 2774,92 дол. США), а також пеню за прострочення сплати кредиту у сумі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (іден. номер:НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 Вальдівича (іден.номер: НОМЕР_2), ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" судовий збір у сумі по 3795 грн. 91 коп. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя О. Й. Адамович