н/п 2-о/490/237/2017 Справа № 490/8311/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.

при секретарі - Кваші С.О.,

за участю заявника, представника заінтересованої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Управління державної міграційної служби в м. Миколаєві про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, постійного проживання його на території України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він народився 13.05.1990 р. в м. Миколаєві. З 1991 року і по теперішній час проживає на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України має для нього юридичне значення, оскільки дає можливість отримати паспорт громадянина України. Без встановлення цього факту в судовому порядку він позбавлений можливості отримати громадянство України, в тому числі і станом на 1991 рік.

Заявник у судовому засіданні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні вимог з підстав, викладених у запереченнях.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи та виконавче провадження, суд дійшов до наступного.

ОСОБА_1 народився 13 травня 1990 року в м. Миколаїв (Свідоцтво про народження серії І-ФП №199877).

Згідно Медичної індивідуальної картки дитини, яка прибула в інтернат 8.11.2001 р., заявник постійно проживав на території України, і своєчасно починаючи з 14.08.1990 року робив щеплення (АКДС, поліомієліт, тощо)

Факт проживання заявника з 1990 року підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

З 1990 років і по теперішній час проживає на території України.

Згідно зі ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Указом Президента України від 27.03.2001р. № 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок). Цей Порядок відповідно до Закону України "Про громадянство України" (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до п. 7 цього Порядку передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 8 Порядку встановлення належності до громадянства України, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР; в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Таким чином, здобуті в ході судового розгляду докази підтверджують факт проживання ОСОБА_5 на території України станом з 31.01.1991 року. За такого, заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню

Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 284 ЦПК України, суд, --

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 у неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року, за станом на 13 листопада 19991 року та по теперішній час.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.