У Х В А Л А

12 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Охрімчук Л.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 13 червня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором позики,

в с т а н о в и в:

Рішенням Рівненського міського суду від 22 вересня 2015 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 10 тис. доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 215 тис 764 грн. 97 коп боргу за договором позики від 14 червня 2000 року, три проценти річних в сумі 106 грн. 32 коп та 2 тис 157 грн. 65 коп - судового збору.

Судами справа розглядалася неодноразово.

Останньою ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 13 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2017 року рішення Рівненського міського суду від 22 вересня 2015 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень та ухвалення у справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави, - невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статті 1046 Цивільного кодексу України (далі − ЦК України) та статті 169 ЦК Української РСР.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на постанови Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, 2 липня 2014 року, 11 листопада 2015 року, 8 лютого та 12 квітня 2017 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно із пунктом 4 частини четвертої статті 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо є ухвала Верховного Суду України про відмову у прийнятті справи до провадження за наслідками розгляду заяви, поданої у цій справі з аналогічних підстав.

Ухвалою Верховного Суду України від 10 квітня 2017 року відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором позики за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 13 червня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2017 року.

Зі змісту зазначеної ухвали Верховного Суду України вбачається, що ОСОБА_4 на підтвердження невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права на підставі пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України посилався на постанови Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, 2 липня 2014 року та 11 листопада 2015 року.

Таким чином Верховним Судом України вже вирішувалось питання про допуск справи до провадження за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення касаційної інстанції з аналогічних підстав в частині вищезазначених постанов Верховного Суду України.

До Верховного Суду України надіслано разом із заявою всі ті ж самі постанови Верховного Суду України, додатково додано постанови Верховного Суду України від 8 лютого та 12 квітня 2017 року.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву, задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції, з висновком якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій встановивши, що укладений між сторонами письмовий договір позики є не лише фактом укладення договору, а й передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, дійшов висновку про виникнення боргового зобов'язання, яке не було виконано відповідачем.

Такий висновок не суперечить висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 8 лютого та 12 квітня 2017 року.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором позики до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
Л.І. Охрімчук
В.М. Сімоненко