Провадження №2-з/428/22/2017
УХВАЛА

14 грудня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Журавель Т.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що у зв'язку з встановленням факту щодо зміни власника спірного автомобіля - предмет застави: автомобіль марки RENAULT, модель LOGAN KSR3HT, рік випуску 2012, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 без згоди заставодержателя в супереч ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу» у TOB «ФК «ПОЗИКА» виникла необхідність у постановленні ухвали про забезпечення позову шляхом передачі речі, яка є предметом спору, а саме - автотранспортного засобу марки RENAULT, модель LOGAN KSR3HT, рік випуску 2012, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1, що перебуває у власності відповідача - на зберігання третім особам, оскільки не вжиття заходів забезпечення позову у даній справі, може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення, що підтверджується тим фактом, що предмет спору - заставний автомобіль, було передано у власність новому суб'єкту. Тож, заставне майно незаконно було передано у власність, перереєстровано на гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (номерний знак змінений на НОМЕР_3), про що зазначено в рішенні Апеляційного суду Луганської області від 31.10.2017 року згідно відповіді на запит до МВС Регіонального сервісного центру МВС в Луганській області.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову за даною заявою, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову розглядається в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Статтею 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову, а саме: накладення арешту на майно або грошові кошти відповідача; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов'язку вчинити певні дії; заборона іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупинення продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору на зберігання іншим особам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Пунктами 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як передбачено п.7 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов може бути забезпечений передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. При застосуванні цього виду забезпечення позову позивач повинен довести суду, що він є доцільним, що відповідач зловживає своїми правами, а також надати гарантії збереження автомобіля до вирішення справи іншими особами.

Суд звертає увагу на те, що передача речі, яка є предметом спору, на зберігання позивачу чинним процесуальним законом не передбачена.

Крім того, при вжитті такого заходу забезпечення позову як передача позивачу на відповідальне зберігання транспортного засобу, суд по суті частково вирішить позовні вимоги до розгляду справи по суті, що не є метою заходів забезпечення позову та вжиття заходів забезпечення позову не може використовуватись як засіб задоволення позовних вимог до вирішення спору по суті з прийняттям рішення.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Позика» про вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 151-153, 210, 293 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня поставлення ухвали апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т. С. Журавель