Ухвала іменем україни
07 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, за касаційною скаргою ОСОБА_5, в інтересах якої діє ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому, з урахуванням уточнень, просив зобов'язати ОСОБА_5 не чинити йому перешкод у спілкуванні з донькою та сином, визначивши способи його участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними, шляхом встановлення наступного графіку їх зустрічей: кожної суботи - з 10 год. до 18 год. без присутності матері дітей; кожної другої неділі - з 10 год. до 16 год. без присутності матері дітей; у святкові дні: Новий Рік, Різдво Христове, Пасху - почергово з відповідачем; ІНФОРМАЦІЯ_3 кожного року - без присутності матері дітей; два тижні влітку для відпочинку, попередньо за 10 днів повідомивши матір дітей; під час літнього періоду - 4 вихідних дні на місяць без присутності матері дітей; спільно або окремо з відповідачем святкувати дні народження дітей за попередньою домовленістю; під час перебування та лікування однієї дитини в медичному закладі інша дитина повинна проживати з батьком; під час хвороби дітей (дитини), в період невідвідування дитячого садка та за умови неможливості матері перебувати на лікарняному, діти (дитина) повинні перебувати з батьком; зобов'язати ОСОБА_5 надавати інформацію про стан здоров'я дітей, необхідність медичного лікування, оздоровлення тощо.

На обґрунтування позову зазначав, що спільне життя з відповідачем у нього не склалося, шлюб на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 березня 2014 року між ними розірвано. Після розірвання шлюбу їх спільні діти: син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишились проживати разом з матір'ю, проти чого він не заперечує. Проте після розірвання шлюбу відповідач обмежив його право брати участь у вихованні дітей та чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Установлено ОСОБА_4 наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2: щомісяця кожної першої та третьої суботи - з 10 год. до 13 год. за відсутності матері дітей ОСОБА_5; щомісяця кожної другої та четвертої неділі - з 16 год. до 19 год. за відсутності матері дітей ОСОБА_5; щороку влітку протягом 14 днів для сумісного відпочинку за попередньою домовленістю батьків.

У решті позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5, в інтересах якої діє ОСОБА_6, просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 25 лютого 2009 року, який було розірвано згідно із рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 березня 2014 року. У шлюбі сторони мають двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір'ю.

На підставі звернення ОСОБА_4 органом опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації було розглянуто питання про необхідність визначення регламенту побачень батька з дітьми. Висновком від 25 серпня 2015 року № 101-8391/01 визнано доцільним встановити зустрічі ОСОБА_4 з малолітніми дітьми: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - кожної першої та третьої суботи місяця - з 10 год. до 13 год.; кожної другої та четвертої неділі місяця - з 16 год. до 19 год.; у святкові дні за попередньою домовленістю між батьками; оздоровлення або відпочинок влітку - не менше чотирнадцяти днів за попередньою домовленістю між батьками. З метою уникнення конфліктних ситуацій між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зобов'язано ОСОБА_4 дотримуватися режиму харчування дітей, розвитку та відпочинку дітей, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дітей; зобов'язано ОСОБА_5 не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дітей.

Відповідно до психологічної характеристики ОСОБА_7, наданої психологом та директором школи-дитячого садку І ступеня «Радосинь», стосунки у нього з батьком доброзичливі, проте до нього ставиться з обережністю та стриманістю.

Відповідно до психологічної характеристики ОСОБА_8 вбачається, під час дослідження емоційної сфери у неї було виявлено підвищений рівень тривожності.

Відповідно до доповідних записок працівників ШДС «Радосинь» позивач приходив до дитячого закладу 31 березня та 02 квітня 2015 року разом з адвокатом. У цих доповідних записках відсутні посилання на те, що мати чинила перешкоди у спілкуванні з дітьми.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів чинення позивачу перешкод у спілкуванні з його дітьми.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, виходив із того, що суд першої інстанції не врахував висновок органу опіки та піклування від 25 серпня 2015 року, обов'язковість якого передбачена ст. 19 СК України.

Оскільки регламент побачень, визначених у висновку органу опіки і піклування: кожної першої та третьої суботи місяця - з 10 год. до 13 год., кожної другої та четвертої неділі місяця - з 16 год. до 19 год. та відпочинок влітку не менше чотирнадцяти днів за попередньою домовленістю між батьками, відповідає інтересам дітей та, враховуючи встановлені обставини, апеляційний суд, посилаючись на положення ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 19, 141, 157, 158, 159 СК України, встановив ОСОБА_4 порядок участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_7

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, підстав для скасування ухваленого ним рішення не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

При цьому колегія суддів зауважує, що питання, порушені в касаційній скарзі ОСОБА_5, в інтересах якої діє ОСОБА_6, щодо незрозумілості резолютивної частини рішення апеляційного суду, можуть бути вирішені шляхом подання до апеляційного суду заяви про роз'яснення ухваленого ним рішення з підстав, передбачених ст. 221 ЦПК України.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу скаргу ОСОБА_5, в інтересах якої діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кадєтова

С.О. Карпенко