Дата документу 06.12.2017
Справа № 320/7335/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі у особі представника ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом, в якому просять усунути перешкоди у здійсненні права користування майном шляхом виселення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири № 109, що розташована в будинку № 19 по б-ру 30 років Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області.

В обґрунтування позову вказує, що позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить по ? частині квартири № 109, що розташована в будинку № 19 по б-ру 30 років Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим приватним нотаріусом Мелітопольського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 від 26.03.2017р. Однак, вони не можуть самостійно господарювати та розпоряджатись своїм майном, оскільки у вказаній квартирі мешкає відповідач, який відмовляється добровільно її звільнити. На даний час позивачі мають намір продати квартиру, однак не можуть цього зробити, оскільки відповідач не має бажання мирно врегулювати спір, умисно уникає вирішення цього питання, що і стало підставою для звернення позивачів до суду з вказаним позовом. Просять стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Представник позивачів ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі за викладеними обставинами та пояснив, що позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить по ? частині квартири № 109, що розташована в будинку № 19 по бул. 30 років Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.03.2017р. Відповідач доводиться позивачці сином. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що у квартирі № 109, що розташована в будинку № 19 по бул. 30 років Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області він мешкає усе своє життя, сплачує комунальні послуги, приймає участь в її утриманні. Проживає в квартирі разом з дружиною та її дитиною. Позивач ОСОБА_3 є його рідним дядьком, позивачка ОСОБА_4- його рідною матір»ю. Раніше вказана квартира належала його бабусі. На даний час він не має наміру виїжджати з квартири.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за наступними підставам.

Судом встановлено наступне.

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 березня 2016 року, засвідчене приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за № 1171 та копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 56384781 від 31.03.2016 р. ОСОБА_3 є власником ? частини та ОСОБА_4 є власницею ? частини квартини № 109, що розташована в будинку № 19 по бул. 30 років Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області після смерті ОСОБА_6, яка померла 05 липня 2015 року /а.с. 9-11/.

Відповідно до довідки старшої по будинку від 29.09.2017 року, разом з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: бул. 30 років ПеремогиАДРЕСА_1, проживає її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.14/.

Судом встановлено, та не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_2 є онуком померлої ОСОБА_6 - попередньої власниці квартири та являється сином позивача ОСОБА_4

Відповідач проживає у спірній квартирі разом зі своєю сім'єю, а саме дружиною - ОСОБА_7 та малолітньою падчерицею - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, що також підтверджується копію довідки про склад сім'ї виданою старшою по будинку 22.09.2017 року, копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження ОСОБА_8

Правилами ч. 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається.

Позивачами жодним чином не доведено того факту, що відповідач перешкоджає їм користуватись своєю квартирою, наявність цих перешкод не може доводитись тим фактом, що він відмовляється переселитись, отже дані обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Разом з тим, як зазначено в ч. 3 ст. 13 Конституції України, ч.ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України, власність зобовязує, вона не повинна використовуватись на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. За змістом ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, зокрема, його дружина, діти і батьки. Членами сім'ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є членом сім'ї власника житлової квартири, заселився та проживає в ній зі згоди попереднього власника.

Згідно ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно і ст. 157 ЖК Української РСР членів сім"ї власника жилого будинку ( квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Випадки, коли особа може бути виселена з житлового приміщення без надання іншого житла чітко визначені у ст. ст. 116, 117 ЖК УРСР, а саме - якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення; - Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення; - У разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Проте позивачами не зазначено жодної правової підстави, за якої ОСОБА_2 може бути виселений з житлової квартири без надання іншого жилого приміщення з урахуванням вище викладених норм законодавства.

Так, відповідно до копії характеристики, виданої на ОСОБА_2 старшою по будинку 22.09.2017р., він проживає за адресою м. Мелітополь, бул. 30 років ПеремогиАДРЕСА_1 з дня свого народження. Був слухняною дитиною. На даний час одружився та проживає зі своєю родиною, а саме дружиною та дитиною. З сусідами дружить, допомагає людям похилого віку по мірі можливості. Хороший чоловік та добрий вітчим. Завжди приймає участь у житті будинку, активно приймає участь у суботниках, як міста так і двору.

Крім того, з наданих відповідачем ОСОБА_2 копій квитанцій, вбачається, що він за період з лютого по листопад 2017 року сплачував комунальні послуги нараховані за утримання квартири № 109 в буд. № 19 по бул. 30 років Перемоги в м. Мелітополі Запорізької області.

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку набув право користування спірною квартирою, яка на праві власності належить позивачам, оскільки вселився у спірну квартиру як член сім"ї власника.

Позивачами не надано суду належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення певних перешкод у реалізації права власності останнім на належну їм квартиру, та відсутності в матеріалах справи доказів протиправності дій ОСОБА_2 за які передбачена відповідальність, а тому відсутні передбачені законом підстави для його виселення.

Як з'ясовано в ході розгляду справи, будь-яких перешкод в користуванні власністю відповідач позивачам не чинить, тобто позивачі мають безперешкодний доступ до своїх речей.

Крім того, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).

Враховуючи, що позивачами не надано суду належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення певних перешкод у реалізації права власності останніх на належну їм житлову квартиру ОСОБА_2, відсутні в матеріалах справи докази протиправності дій ОСОБА_2, за які передбачена відповідальність, а тому відсутні передбачені законом підстави для його виселення.

Виходячи з наведеного вище, обставин справи, встановлених судом, суд дійшов до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог щодо виселення відповідача зі спірного житлового приміщення, оскільки позивачами не доведено, а судом не встановлені підстави, передбачені ст. ст. 116, 117 ЖК УРСР, або інші встановлені законом підстави для виселення відповідача з вказаної квартири.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 74, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 109,116, 117,157 ЖК УРСР, ст. ст. 10, 391, 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, шляхом виселення відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.В. Ковальова