Справа № 161/2895/17 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Провадження № 22-ц/773/777/17 Категорія: 81 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Грушицького А.І., Данилюк В.А.,

секретар с/з ОСОБА_2,

з участю:

представника боржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_5, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернувся в суд зі скаргою на дії державного виконавця, мотивуючи її тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 червня 2016 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області, задоволено вимоги Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» про стягнення з нього 13612 грн. 21 коп. кредитної заборгованості та судового збору в розмірі 1378 грн.

На виконання постановленого судом рішення видано виконавчий лист та 29.09.2016 року стягувачем було подано заяву про його примусове виконання.

03 жовтня 2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження та надано семиденний строк для добровільного виконання рішення суду. 10 жовтня 2016 року державним виконавцем винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1499,02 грн.

Заявник в своїй скарзі на дії державного виконавця вказує на те, що він не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження, а 02 грудня 2016 року самостійно сплатив борг за кредитним договором, про що надав суду підтверджуючі документи.

06 лютого 2017 року державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 123,68 грн.

Заявник вважає, що жодних дій державним виконавцем з виконання рішення суду не проводилось, постанови державного виконавця винесені з порушенням вимог закону, чим були порушені його права та інтереси, оскільки він добровільно сплатив суму заборгованості за кредитом, в звязку з чим просив суд визнати дії державного виконавця неправомірними, а постанови недійсними та повернути з бюджету стягнуті з нього: виконавчий збір у сумі 1499,02 грн. та витрати виконавчого провадження у сумі 123,68 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2017 року в задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено. Стягнуто із боржника в дохід держави 640 грн. судового збору.

Не погодившись із постановленою судом ухвалою, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить її скасувати та постановити ухвалу про задоволення його скарги.

У судовому засіданні представник боржника апеляційну скаргу підтримала та просила скаргу задовольнити, інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглядав справу у їх відсутності.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість по кредитному договору та судовий збір згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.06.2016 року боржником погашено лише 02 грудня 2016 року, тобто після закінчення семиденного строку, наданого скаржнику для добровільного виконання рішення суду, а тому державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень та правомірно виніс постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Із такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки вони зроблені з порушенням вимог закону.

Як убачається із матеріалів справи, 03 жовтня 2016 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №161/1003/16-ц, виданого 28 вересня 2016 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_4 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 13612,21 та 1378 грн. судового збору (а.с.5). Вказаною постановою боржнику надано семиденний термін для добровільного виконання рішення суду.

Вказана постанова була направлена боржнику 04 жовтня 2016 року (а.с.5 зворот).

Із копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів Другого ВДВС м. Луцька від 05.10.2016 року убачається, що дану постанову було направлено боржнику ОСОБА_4 за адресою: м. Луцьк, проспект Відродження, 49 А/408 (а. с. 6). Проте будь-яких доказів на підтвердження того, що боржником вказана постанова була отримана у матеріалах справи не має.

Сам боржник заперечує, що він отримував постанову про відкриття виконавчого провадження, якому йому було надано семиденний строк для добровільного виконання рішення суду.

Постановою про стягнення з боржника виконавчого збору від 10 жовтня 2016 року із ОСОБА_4 стягнуто виконавчий збір у розмірі 1499,02 грн. (а. с. 7).

10 листопада 2016 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а. с. 36).

27 грудня 2016 року на адресу відділу ДВС надійшла заява боржника про припинення виконавчого провадження у звязку з тим, що він виконав рішення суду (а. с. 32).

Постановою державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 06 лютого 2017 року стягнуто із боржника ОСОБА_4 123,68 грн. витрат за проведення виконавчих дій (а. с. 10).

22 лютого 2017 року на адресу відділу ДВС стягувачем було направлено заяву про відсутність станом на 22.02.2017 року у ОСОБА_4 заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» (а. с. 26).

Постановою державного виконавця від 10 березня 2017 року виконавче провадження закінчене (а. с. 25).

У статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року вказано, що на Державну виконавчу службу покладається примусове виконання рішень.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 21.04.1999 року державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В пункті 18 своєї Постанови від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних ікримінальних справ розяснив, що, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У відповідності до частини 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається сторонам і іншим учасникам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно частини 1 пунктів 4.1.1. пункту 4.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15.12.1999 року №74/5, державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитись, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення суду у встановлений постановою строк.

У відповідності до частини 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається сторонам і іншим учасникам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Правова позиція Верховного суду України, висловлена у справі 6-785цс15, вказує на те, що сплив строку, наданого для виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець повязує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

При цьому, докази того, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.10.2016 року була отримана боржником, у матеріалах справи відсутні. Подана державним виконавцем роздруківка відомостей електронного пошуку «Укрпошти» не є належним доказом вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем не вчинялися жодні дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду.

Натомість, 10 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 1499,02 грн.

Як убачається із копій банківських квитанцій, долучених до матеріалів справи в суді першої інстанції, ОСОБА_4 сплатив заборгованість в повному обсязі, а отже виконав рішення добровільно (а. с. 53).

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що із-за порушення норм процесуального права ухвалу суду першої інстанції слід скасувати і постановити ухвалу про часткове задоволення скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2017 року в даній справі скасувати і постановити ухвалу з цього питання.

Скаргу ОСОБА_4 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_5 задоволити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_5 від 10.10.2016 року про стягнення виконавчого збору в сумі 1499,02 грн. та постанову від 06.02.2017 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в сумі 123,68 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді