Справа №: 398/2174/17
провадження №: 2/398/2100/17
УХВАЛА

"20" червня 2017 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Соколова Р.І., при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради, Олександрійської районної державної адміністрації про поновлення строку звернення до суду та визнання права власності на земельну частку (пай) та виділення її в натурі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Михайлівської сільської ради, Олександрійської районної державної адміністрації, відповідно до якої позивачем заявлено таку позовну вимогу визнати за ним, ОСОБА_1, онуком померлої ОСОБА_2, право власності на земельну частку (пай).

Таким чином, позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В розясненні п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зазначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху.

Позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки не містить ціну позову, а також доказів сплати судового збору в розмірі, відповідно до ціни позову.

До позовної заяви позивачем додано лише квитанцію від 26.01.2017 про сплату судового збору в сумі 1280 грн. 00 коп.

Заявляючи вимогу про визнання за ним права власності на земельну частку (пай) , тобто вимогу майнового характеру, позивач не зазначив її вартість, яка повинна відповідати дійсній вартості спірного майна.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна. Вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Відповідно до положень ч.2 ст. 80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

В якості доказу вартості земельної ділянки є грошова оцінка, яка буває двох видів: нормативна грошова та експертно-грошова оцінка.

У позовах про право власності на нерухоме майно ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а тому позивач повинен надати суду нормативно грошову оцінку або експертно-грошову оцінку на підтвердження вартості спірного майна на час звернення до суду з даним позовом та зазначити у позовній заяві - вірно визначену ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Таким чином, позивачу необхідно визначити ринкову вартість майна, що є предметом спору та сплатити 1% його вартості з урахуванням вищенаведеної норми, що міститься в п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», та яка повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи), або сплатити судовий збір, розмір якого суд визначає в сумі 2000 грн.

Крім того, необхідно уточнити позовні вимоги, деталізувавши на земельну частку (пай) якої площі та за якою адресою (на території якого населеного пункту), позивач просить визнати за ним право власності.

Суд звертає увагу, що позивач визначив зміст позовних вимог як «поновлення строку звернення до суду та визнання права власності на земельну частку (пай) та виділення її в натурі», проте у прохальній частині позову зазначено вимогу «визнати право власності на земельну частку (пай)». Заява про поновлення пропущеного строку давності звернення до суду за захистом свого права не є позовною вимогою в розумінні п. 3 ч. 2. ст.. 119 ЦПК України. Таким чином, позивачу слід привести у відповідність зміст позовних вимог та прохальну частину позову та при необхідності уточнити позовні вимоги.

Відповідно до ч.1 ст122 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху.

Таким чином, позовну заяву в силу ч.1 ст.121 ЦПК України повинно бути залишено без руху та позивачеві необхідно встановити достатній строк з дня отримання копії даної ухвали для виправлення допущених ним недоліків позовної заяви.

Керуючись ст. 119, ч.1 ст.121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради, Олександрійської районної державної адміністрації про поновлення строку звернення до суду та визнання права власності на земельну частку (пай) та виділення її в натурі - залишити без руху та надати позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви, починаючи з дня отримання копії ухвали.

Якщо позивач, у встановлений термін не виконає вимоги, зазначені в ухвалі, позовна заява вважається не поданою і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.І. Соколова