Провадження №4-с/760/36/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Кушнір С.І.,

при секретарі: Гаєвській С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Юрчик Інни Олександрівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

03.11.2016 р. ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду зі скаргою, в якій просить: визнати рішення старшого державного виконавця Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Юрчик І.О. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № НОМЕР_1 від 11.03.2016 р. неправомірними; скасувати постанову старшого державного виконавця Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Юрчик І.О. про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № НОМЕР_1 від 11.03.2016 р.; та зобов`язати старшого державного виконавця Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Юрчик І.О. поновити виконавче провадження щодо примусового виконання судового наказу № 2-н-86-1/10 від 20.07.2011 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості в сумі 20195,77 грн.

Вимоги скарги мотивовані тим, що 20.07.2011 р. Солом`янським районним судом м. Києва було видано судовий наказ у справі № 2-н-86-1/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») заборгованості за кредитним договором в розмірі 20065,44 грн., а також судових витрат в розмірі 130,33 грн.

07.05.2014 р. Солом`янським ВДВС ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження.

11.03.2016 р. старшим державним виконавцем Юрчик І.О. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки майно, на яке можливо звернути стягнення, у боржника відсутнє.

ПАТ «ВіЕйБі Банк» вважає, що державним виконавцем Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Юрчик І.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу передчасно, з порушенням норм матеріального права, та зазначену постанову має бути скасовано, вказана постанова є неправомірною, оскільки державний виконавець порушив вимоги та не здійснив усі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника, а тому заявник вважає, що вказаними діями державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Юрчик І.О. були порушені його права, у зв`язку з чим звернувся з даною скаргою до суду.

Представник заявника ПАТ «ВіЕйБі Банк» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи заявника було повідомлено належним чином. 12.05.2017 р. до суду від представника заявника надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань, в тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не надійшло, а тому суд вважав за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у провадженні старшого державного виконавця Юрчик І.О. ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання судового наказу № 2-н-86-1/10, виданого 20.07.2011 р. Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» боргу у розмірі 20195,77 грн.

11.03.2016 р. старшим державним виконавцем Юрчик І.О. ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві винесено постанову, якою виконавчий документ повернуто стягувачу у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Вбачається, що при винесенні зазначеної постанови державний виконавець керувався п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та послався на те, що у результаті вжитих державним виконавцем заходів з`ясовано, що майно на яке можливо звернути стягнення у боржника відсутнє.

Відповідно до ст. 124 Конституції України передбачено, що судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Представник скаржника вважає неправомірною постанову старшого державного виконавця Юрчик І.О. ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 11.03.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1 з примусового виконання судового наказу № 2-н-86-1/10, оскільки державним виконавцем не в повному обсязі здійснено заходи щодо розшуку майна боржника у відповідності до вимог Закону.

З постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 11.03.2016 року ВП НОМЕР_1 з примусового виконання судового наказу № 2-н-86-1/10 вбачається, що згідно відповіді УДАІ м. Києва транспортні засоби за боржником не зареєстровані, згідно відповіді ДПС України: інформація стосовно боржника-фізичної особи щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня; згідно відповіді ДПС України: інформація про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями до ДПС України від відкритих фінансових установ не надходила. Згідно відповіді УПФУ інформації не знайдено. У відповідності до даних отриманої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості стосовно майна боржника відсутні. Також за місцем реєстрації боржника майно, на яке можливо звернути стягнення відсутнє.

Разом з тим, згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема:

проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Так, з копій матеріалів виконавчого провадження, наданих суду державним виконавцем, встановлено, що виконавцем було вжито вичерпних заходів щодо розшуку майна боржника на яке за законом може бути звернено стягнення, зокрема: здійснено запити щодо наявності у боржника нерухомого майна на праві власності; коштів на розрахункових рахунках у банківських установах; транспортних засобів у боржника; до органів ПФ України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та про осіб-боржників, які отримують пенсії - інформації; до ДПС України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб та про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб - інформації стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО.

Таким чином, державним виконавцем було вжито усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішення суду та здійснено всі заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваної постанови старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві Юрчик І.О. у зв`язку з вичерпністю вжитих дій щодо розшуку майна боржника.

З урахуванням зазначеного, вимоги скарги не грунтуються на законі та не підлягають задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 57, 58, 60, 208 - 210, 218, 223, 383-389 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на дії старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Юрчик Інни Олександрівни, заінтересована особа: ОСОБА_1 .

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.І. Кушнір