Справа №591/2162/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кривцова Г. В.
Номер провадження 22-ц/788/832/17 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Різниченко Н.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 квітня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про розірвання договору та відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить: розірвати договір підряду № 59 від 23 жовтня 2015 року, укладений між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_3; стягнути з ФОП ОСОБА_5 сплачені за договором підряду № 59 від 23 жовтня 2015 року авансові кошти в сумі 32779,62 грн. та пеню у розмірі 195372 грн.; стягнути з ФОП ОСОБА_5 понесені позивачем витрати на проведення експертизи в сумі 2114,40 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми віж 04 квітня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Розірвано договір підряду № 59 від 23 жовтня 2015 року, укладений між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 авансові кошти за договором у сумі 32779,62 грн.

Повернуто м'який куточок та пуф, виготовлені згідно договору підряду № 59 від 23 жовтня 2015 року ФОП ОСОБА_5

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 2057,20 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду в частині вирішення вимог про стягнення пені, та повернення дивану та пуфу, розподілу судових витрат скасувати, ухваливши нове, яким задовольнити вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що наявні в матеріалах справи докази, а саме: договір підряду № 59 від 23 жовтня 2015 року, претензія від 21 грудня 2015 року, експертний висновок свідчать про те, що несвоєчасне виконання роботи відповідачем є наслідком саме наявності в роботі істотних недоліків, а не простроченням позивачем оплати робіт.

Вважає, що відповідач не довів наявності вини позивача в неналежному виконанні ним зобов'язань та простроченні виконання робіт, оскільки матеріалами справи підтверджується саме факт неналежного виконання зобов'язань відповідачем.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6, заперечення ФОП ОСОБА_5, її представника ОСОБА_7, вивчивши матеріли справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що кожна із сторін порушила умови укладеного між ними договору, а саме: виконавець ФОП ОСОБА_5 прострочила строк виконання робіт, що вказаний у договорі, а замовник ОСОБА_3 не сплатив залишок суми по договору перед доставкою продукції.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23 жовтня 2015 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_5 було укладено договір підряду № 59, згідно якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати наступний вид робіт: виготовлення м'якого куточка згідно ескізу (модель та розміри) та пуфу, тканина Мустанг Ivory, ноги - згідно зразка, всі подушки зі з'ємними чохлами, декор - оздоблювальна стрічка, на загальну суму еквіваленту 2000 доларів США (п. 1.1 договору, а.с. 9).

Сторонами було узгоджено ескіз № 2 до договору та узгоджено модель з назвою тканини, видом ніжок та розмірами щодо висоти м'якого куточку (а.с. 10-11).

23 жовтня 2015 року позивачем було сплачено аванс згідно договору у сумі 31590 грн., що еквівалентно 1300 доларів США (а.с. 12).

Відповідно до п. 2.1.1 вказаного договору, виконавець зобов'язується якісно виконати роботу, відповідно до вимог замовника в обумовлений строк (а.с. 9).

Згідно п. 2.2.1, п. 4.1, п. 4.2 договору, замовник зобов'язується оплатити замовнику аванс у розмірі еквівалентному 1300 доларів США в день укладення договору, та оплачує залишок суми у розмірі еквівалентному 700 доларів США перед доставкою продукції (а.с. 9).

Відповідно до п. 5.1. договору, зобов'язання виконавця вважаються виконаними після підписання обома сторонами «акту здачі-приймання виконаних робіт» (а.с. 9).

Відповідно до п. 5.2. договору, замовник зобов'язаний впродовж одного дня з моменту отримання «акту» повернути вказаний документ у підписаному вигляді, або надати письмову мотивовану відмову від приймання робіт. В цьому випадку сторонами складається акт з переліком претензій і строків їх усунення (а.с. 9).

З матеріалів позовної заяви вбачається, що м'який куточок був доставлений замовнику 18 грудня 2015 року, зібраний 19 грудня 2015 року, але після збирання меблів будь-якого документу (акту здачі-приймання виконаних робіт) позивачу надано не було, і сторонами підписано не було.

Оскільки у позивача виникли претензії до зібраних меблів, 21 грудня 2015 року він надав відповідачу письмову претензію із зазначенням недоліків виробу та пропозицією повернути аванс та забрати вироблені меблі, які не відповідають умовам договору (а.с. 13).

21 грудня 2015 року ФОП ОСОБА_5 було надано письмову відповідь на претензію, з якої вбачається, що відповідач не погодився з п.п. 1, 2, 3 претензії, посилаючись на те, що по п. 1 було прийнято спільне рішення щодо кріплення подушок спинки до каркасної частини виробу, по п.п. 2 і 3 - відповідачу не зрозумілі вимоги позивача та їх обґрунтування.

З п. 4 та 5 претензії виробник погодився та зобов'язався усунути недоліки у п'ятиденний строк (а.с. 14).

Як вбачається з матеріалів позову, виробником був лише замінений пуф, а решта недоліків не були усунуті виробником.

20 квітня 2016 року позивач направив відповідачу рекомендованим повідомленням письмову вимогу, в якій вимагав розірвати договір підряду, повернути сплачені кошти у сумі 1300 доларів, відшкодувати збитки в сумі 4114,40 грн., вивезти м'які меблі з будинку позивача (а.с. 15).

Відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження № 314 від 15 квітня 2016 року, встановлені наступні недоліки виготовлених меблів (а.с. 74-95):

- фактична висота дивану не відповідає вимогам п. 4.2. ДСТУ 4414:2005 та п. 1.1 договору підряду (а.с. 76 на звороті);

- конструктивне виконання підлокітників дивану за формою не відповідає конструктивному виконанню підлокітників на фотозображенні в ескізі № 1, що є невідповідністю п. 1.1 та п. 6.1 договору підряду № 59 від 23 жовтня 2015 року (а.с. 77);

- недоліки подушок (зморшки тканинної оббивки, несиметричність викроєк чохлів), наявність незакріпленої з одного боку (скобою до каркасу) пружини «змійка», конструктивне виконання подушок, використання конструкції кріплення кутової подушки та прямих подушок, несиметричне вшиття застібок -«блискавок», невідповідність ескізу конструкції кутового сидіння дивану, невідповідність пуфу конструкції на ескізі 1, відсутність декору (оздоблювальної стрічки) на верхньому краї оббивки каркасу дивану - є невідповідністю п. 2.1.1 та п. 6.1 договору підряду (а.с. 77 на звороті, а.с. 78);

- фактично використана меблева оббивочна тканина досліджуваних меблів є меблевою тканиною артикулу Мистик aqua clean (з колекції «Elite») колір 50 (Ivory) - є невідповідністю п. 1.1 договору підряду (а.с. 78 на звороті).

Виявлені дефекти та недоліки мають виробничий характер, що зазначено у висновку.

Виявлені дефекти та недоліки спричинили втрату якості та призвели до зниження споживчих властивостей, а саме: естетичних властивостей, функціональних властивостей (експлуатаційної надійності та довговічності) та ергономічних вимог (меблі не повинні негативно впливати на функціонування організму людини та повинні забезпечувати найменшу стомлюваність при користування меблями) (а.с.78 на звороті).

Висновком встановлено, що виявлені недоліки представлених на дослідження меблів (зокрема, невідповідність фактично висоти дивану умовам договору; незручність користування меблями та стомлюваність під час користування; фактично використана меблева оббивочна тканина не відповідає тканині, зазначеній в п. 1.1. договору) - є істотними недоліками (а.с. 79).

Інші виявлені недоліки представлених на дослідження меблів є недоліками, за умови їх усунення виробником (а.с. 79).

У відповідності до приписів ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону «Про захист прав споживачів», істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Частиною 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення зобов'язання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягненні пені.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право отримати пеню за умови, що він наполягає на виконанні роботи виконавцем згідно договору з метою отримати результат такої роботи, а виконавець прострочує виконання такої роботи. Якщо споживач не бажає отримати виконану роботу і наполягає на розірванні договору, то він не має права на отримання пені від виконавця. До такого висновку дійшов і Верховний суд України у своєму огляді судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012 р.р.) від 01.02.2013 року.

А як вбачається з даної справи, позивач ОСОБА_3 просив розірвати договір підряду, а тому права на пеню він не має.

Колегія суддів не вбачає підстав і для скасування рішення в частині повернення м'якого куточка та пуфу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з пункту 7.2 договору підряду, що був укладений між сторонами (а.с. 9), якщо договір розривається за ініціативою замовника, а матеріал для виробу на момент розірвання вже придбаний виконавцем, то аванс повертається замовнику придбаним матеріалом.

Так як позивач наполягав на поверненні авансу саме в грошовому вигляді, що і було задоволено судом, а сам аванс вже був витрачений виконавцем на виготовлення дивану та пуфу, то враховуючи принцип справедливості, дані вироби підлягають поверненню відповідачу. Проти повернення виробів не заперечував і сам позивач, про що підтвердив в суді апеляційної інстанції. А обов'язок виконавця прийняти товар неналежної якості передбачений ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів».

Тому і в цій частині апеляційна скарга є необґрунтованою.

Проте колегія суддів не може погодитись з рішенням суду в частині відшкодування позивачу лише 50% сплачених коштів за проведення експертного товарознавчого дослідження, вартість якого склала 2114, 40 грн. (а.с. 18, 74-95).

Як вбачається з рішення, задовольняючи вимоги в частині розірвання договору підряду і стягнення авансових коштів, суд керувався, зокрема, і висновками експертного товарознавчого дослідження. Тому на думку колегії суддів дані витрати позивача підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Що стосується рішення суду в частині відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн., то враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд обґрунтовано стягнув і частково дані витрати, враховуючи пропорційність відшкодування витрат, що передбачено ст. 88 ЦПК України.

Тому рішення суду в частині вирішення питання про відшкодування понесених позивачем витрат згідно вимог ст. 309 ЦПК України підлягає зміні.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду необхідно залишити без зміни, так як апеляційна скарга не містить обґрунтованих посилань на порушення норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 квітня 2017 року змінити в частині вирішення питання про відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат 3144 грн. 40 коп.

В іншій оскаржаваній частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -