14.11.2017 Справа № 756/6256/17
Справа ун. № 756/6256/17
пр.№2-/756/3587/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієві Д.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи вимоги тим, що 03 квітня 2017 року позивач надав відповідачу 4970,00 доларів США у борг строком до 28.04.2017 року, що підтверджується борговою розпискою. Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та станом на 11.05.2017 року грошові кошти не повернув.

У зв'язку з зазначеними порушеннями відповідач ОСОБА_2 з урахуванням збільшення розміру позовних вимог має заборгованість у сумі 291 552,87 грн. з яких: 131 804,40 грн. - сума основного боргу; 28 601,60грн. - відсотки за користування коштами; 131 146,87 грн. - пеня. Крім того, протиправними діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилась у необхідності витрачати час на вирішення питань пов'язаних з поверненням когштів. Завдану позивачу моральну шкоду він оцінює в 5000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, та просив позов задовольнити в повному обсязі, з обставин викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечуючи того факту, що у нього існують боргові зобов'язання перед позивачем, але не погоджується з сумою заборгованості що визначена позивачем як пеня, так -як вважає, що пеня нарахована безпідставно.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 03 квітня 2017року позивач ОСОБА_1 надав відповідачу ОСОБА_2, 4970,00доларів США у борг строком до 28.04.2017року, що підтверджується борговою розпискою. Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та станом на 11.05.2017 року грошові кошти не повернув.

У зв'язку з зазначеними порушеннями відповідач ОСОБА_2 має заборгованість у сумі 291 552,87 грн. з яких: 131 804,40 грн. - сума основного боргу; 28 601,60грн. - відсотки за користування коштами; 131 146,87 грн. - пеня.

Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Аналізуючи укладений між сторонами договір позики, який оформлено у вигляді розписки від 03.04.2017 року , обсяг та зміст прав і обов'язків сторін, які передбачені зазначеним договором, вбачається, що при оформлені розписки відповідач погодився з його умовами, факт передачі грошових коштів здійснено під час оформлення розписки.

Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити йому суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання .

Наслідки порушення договору позичальником визначено ст. 1050 Цивільного кодексу України, відповідно до ч. 1 цієї статті передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Також, як встановлено в судовому засіданні позивачу діями відповідача було завдано моральну шкоду, що виразилось в душевних стражданнях в зв'язку с затратами особистого часу для повернення належних йому грошових коштів, порушення звичайного режиму життя позивача та виникненням певних незручностей.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вирішуючи питання про стягнення на користь позивача завданої моральної шкоди суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Враховуючи характер та обсяг заподіяних потерпілому моральних страждань, враховуючи ступінь вини відповідача та інших обставин, зокрема характер та тривалість страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, а саме на суму 2000 гривень.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 530, 554, 610,611, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 15, 60, 61, 88, 208, 212-215,224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 суму заборгованості в розмірі 291 552 (двісті дев'яносто одна тисяча п'ятсот п'ятдесят дві) гривень 87коп., моральну шкоду в розмірі 2000( дві тисячі) гривень та 2915 (дві тисячі дев'ятсот п'ятнадцять) грн. 52копійки судових витрат.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. М. Луценко