Справа № 646/6161/16-ц
№ провадження 2/646/188/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.17 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Журавель В.А.

при секретарі - Писаренко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, Центр надання адміністративних послуг Червонозаводського району м. Харкова, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19 грудня 2003 року приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю. У вказаній квартирі проживають та зареєстровані ОСОБА_1 - син позивача, ОСОБА_2 - колишня невістка позивача, та їх малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач та його дружина є людьми похилого віку, пенсіонерами, проживають в м. Первомайському Харківської області, де відсутнє центральне опалення, перебої та відключення в постачанні електроенергії, довгий час відсутнє гаряче водопостачання, погане постачання продуктів харчування, ціни на які мають суттєво вищий рішень, ніж у м. Харкові. Також позивач зазначив, що його син ОСОБА_1 на момент придбання квартири нещодавно одружився та звернувся до нього з проханням дозволити його сім»ї проживати в квартирі деякий час до придбання ними свого житла, тому з дозволу позивача його син та невістка поселилися в спірній квартирі, у 2008 році у них народився син ОСОБА_3, якого також було зареєстровано в квартирі. У 2006 році ОСОБА_1 отримав кредитні кошти, на які придбав квартиру АДРЕСА_2. У 2012 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвали шлюб, місце проживання дитини було визначено разом з матір»ю. Крім того, рішенням суду між ними було поділено спільне майно, а саме ОСОБА_1 було виділено квартиру АДРЕСА_2, автомобіль ВАЗ-21043 та покладено обов'язок виплати боргові зобов'язання за договором кредиту, а ОСОБА_2 отримала грошову компенсацію в розмірі 90200 грн., що еквівалентно 11 тис. доларів США для придбання житла. Не дивлячись на це, до моменту звернення позивача до суду ні його син ОСОБА_1, ні колишня невістка ОСОБА_2 разом з дитиною з квартири не виселися, не дивлячись на неодноразові прохання позивача. Враховуючи, що проживання вказаних осіб в належній позивачу квартирі порушує його права як її власника, він просив усунути перешкоди у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1, виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з усіма проживаючими разом з ними із вказаної квартири та зняти їх з реєстраційного обліку.

05 вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, просив усунути перешкоди у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1, виселити ОСОБА_2 з усіма проживаючими з ними з квартири та зняти їх з реєстраційного обліку.

12 квітня 2017 року позивач уточнив позовні вимоги та просив усунути перешкоди у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1, виселити ОСОБА_2 з неповнолітнім сином ОСОБА_3 з квартири та зняти їх з реєстраційного обліку.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Додатково представник позивача пояснив, що ОСОБА_1 надав усну згоду на проживання та реєстрацію відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі, письмову згоду на це він не надавав. Натепер позивач бажає постійно проживати у спірній квартирі, оскільки він та його дружина є людьми похилого віку, потребують більш зручних умов життя, при цьому дружина позивача є хворою людиною та потребує окремої кімнати, тому спільне проживання сім»ї позивача з відповідачкою та онуком в одній квартирі неможливо. Відповідачу ОСОБА_2 після розподілу майна подружжя було виділено грошові кошти, достатні для придбання окремого житла, тому вона мала вирішити питання щодо постійного проживання її та сина.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що спірна квартира була придбана на спільні кошти її та чоловіка ОСОБА_1, однак договір купівлі-продажу було оформлено на позивача, проти чого на той час відповідач не заперечувала. З 2011 року колишній чоловік ОСОБА_1 в спірній квартирі не проживає. Також відповідач пояснила, що ніколи не чинила перешкод у проживанні позивача в квартирі, в нього були ключі від неї, у будь-який час він мав змогу приїздити до квартири та перебувати в ній скільки йому потрібно. 08 лютого 2017 року ОСОБА_4 відвідував сина, між сторонами стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_1 заволодів ключами від квартири, тому відповідач була вимушена змінити замки на вхідних дверях, з цього приводу вона звернулася до поліції та одночасно - із заявою до позивача, щоб він отримав нові ключі від квартири. Крім того, відповідач пояснила, що вважає ініціатором виселення з квартири її та сина саме колишнього чоловіка ОСОБА_1, оскільки позивач жодного разу з будь-якими питання щодо виселення з квартири до неї не звертався, позивач разом із сім»єю постійно проживає в м. Первомайську Харківської області та переїжджати до м. Харкова ніколи не планував, однак у разі виявлення бажання проживати в ній, він може зайняти одну з кімнат на власний вибір, проти чого відповідач не заперечує і ніколи не заперечувала. Також ОСОБА_2 пояснила, що при заселенні в квартиру позивач надав свою згоду, в тому числі і на реєстрацію в квартирі, іншого житла, крім спірної квартири відповідач її син не мають, дитина ходить в школу, яка розташована неподалік від спірного будинку, відвідує спортивну секцію, перебуває на обліку у дитячій лікарні за цією адресою.

Представник відповідача ОСОБА_9 проти позову заперечувала, надала судові аналогічні пояснення.

Третя особа ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та пояснив судові, що спірна квартира належить його батькові - позивачу - за правом власності та була придбана на його кошти. Оскільки ОСОБА_1 та його на той час дружині - відповідачу ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу було ніде проживати, з дозволу позивача вони поселилися в спірній квартирі. Під час шлюбу ОСОБА_2 придбали квартиру по вул. 23 Серпня в м. Харкові, яку стали використовувати як офіс. Після розірвання шлюбу вони розподілили майно, відповідачу було передано грошові кошти на придбання житла, але вона цього не зробила і до цього часу продовжує проживати в квартирі. Також ОСОБА_1 пояснив, що проживав в спірній квартирі до 2017 року, доки відповідач не змінила замки на вхідних дверях і тому натепер він не має доступу до квартири. У разі виселення відповідача з квартири, він готовий забезпечити проживання дитини за місцем свого проживання.

Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради проти задоволення позову заперечувала, оскільки виселення дитини без надання іншого житлового приміщення є порушенням його прав.

Представник третьої особи - Центру надання адміністративних послуг Червонозаводського району м. Харкова в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання, про причину неявки суд не сповістив.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного .

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19 грудня 2003 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю. за р. № 9736 / а. с. 9/.

Згідно технічного паспорту вказана квартира розташована на шостому поверсі 14-типоверхового будинку та складається з 2 кімнат житловою площею 32,1 кв. м., в тому числі 1-а кімната 12,6 кв. м., 2-го кімната - 19,5 кв. м., кухні площею 11,4 кв. м., ванної кімнати площею 4,9 кв. м., вбиральні площею 1,5 кв. м., коридору площею 7,7 кв. м., коридору площею 1,8 кв. м., загальна площа квартира 61,2 кв. м. / а. с. 10-11/.

З наданої судові довідки з місця проживання про склад сім»ї та прописку дільниці № 59 КП «Жилкомсервіс» вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані - ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 / а. с. 12/.

Відповідно до ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім»ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 пояснив, що відповідач ОСОБА_2 вселилася в спірну квартиру за усною згодою позивача, однак письмової згоди на це позивач ОСОБА_1 не надавав.

Суд критично ставиться до пояснень представника позивача в цій частині, оскільки відповідач ОСОБА_2 саме зі згоди позивача поселилася та здійснила реєстрацію в квартирі АДРЕСА_1 14 березня 2007 року / а. с. 30/. З того часу до травня 2016 року, тобто до моменту звернення до суду з цим позовом власник квартири ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 ні з пропозиціями, ні з позовами щодо виселення з квартири не звертався, тому суд вважає, що заселення відповідачки ОСОБА_2 та її реєстрація в спірній квартирі були здійсненні в установленому законом порядку.

При розгляді спору судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та її неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані та постійно проживають в квартирі АДРЕСА_1. Дитина навчається в 3-му класі Харківської гімназії № 12, що розташована по вул. Чугуївській № 35-а, тричі на тиждень займається в спортивній секції з Таеквон-до, яка розташована базі гімназії № 12 / а. с. 116, 120/. Згідно довідки Харківської міської дитячої клінічної лікарні № 24 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в АДРЕСА_1, знаходиться під наглядом дитячої лікарні з дня народження / а. с. 117/.

Крім того, з наданих судові квитанцій вбачається, що відповідач ОСОБА_2 здійснює оплату комунальних послуг за проживання в спірній квартирі / а. с. 121-124/.

Тому суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 в установленому законом порядку придбала право користування спірною квартирою та саме вона виконує обов'язки щодо повного господарського утримання спірного житла.

Крім того, судом встановлено, що іншого житла, крім спірної квартири, відповідач ОСОБА_2 та її неповнолітній син ОСОБА_3 не мають.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Також при розгляді спору судом не встановлено, що відповідач ОСОБА_2 порушує право позивача ОСОБА_1 на користування, розпорядження та володіння спірною квартирою, оскільки не заперечує проти його постійного проживання в спірній квартирі, не здійснює дій, направлених на порушення права власності позивача та не створює перешкод позивачу в реалізації цього права.

Згідно частин 4, 5 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Оскільки проживання та реєстрація відповідача ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 було здійснено у встановленому законом порядку, виселення їх спірної квартири є порушенням прав, свобод та інтересів, а особливо неповнолітньої дитини.

У зв'язку із чим суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 з неповнолітнім сином ОСОБА_3 з вказаної квартири відсутні.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Оскільки підстави для виселення відповідача ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з квартири АДРЕСА_1 відсутні, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зняття вказаних осіб з реєстраційного обліку у спірній квартирі також задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 9, 64, 65 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру АДРЕСА_1 та виселення ОСОБА_2 з неповнолітнім сином ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про зняття ОСОБА_2 з неповнолітнім сином ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - В.А.Журавель