Справа № 640/9038/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року

Київський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Нев»ядомського Д.В.,

при секретарі: Коломойцеві М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа:Київський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті на окупованій території України.

В обґрунтування заяви вказує на те, що 13 лютого 2017 року померла її мати -ОСОБА_2,яка на час смерті мешкала за адресою: М.Севастополь, вул..Генерала Острякова,203-6, кВ.12.Посилаючись на те, що Республіка Крим є окупованою територією, де органи законної влади не діють, отримані документи на тимчасово окупованій території не створюють юридичних наслідків, що позбавляє її можливості провести державну реєстрацію смерті ОСОБА_2, просить встановити факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася.Представник заявника до суду подала заяву про підтримання заявлених вимог, просить проводити розгляд справи у її відсутності.

Представник зацікавленої особи Київського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не зявилась. До суду подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення заяви не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 ч.1, 2 ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Судом встановлено, що 13.02.2017 року в м.Севастополь Автономної Республіки Крим померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КМ № 517622, виданого 15.02.2017 року відділом запису актів громадянського стану Ленінського району міста Севастополя Управління ЗАГС міста Севастополь,яка народилась 18 серпня 1935 року в с.Соснівка Чернігівської області,що підтверджується посвідкою про народження актовий запис №8,виданий відділом актів громадського стану від 19.08.1935 року.

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії ЯЛ № 695084 від 05.07.1955 року,актовий запис № 27.Зміна прізвища заявника з «Каркаус» на «Прохненко»яке підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БП № 285460 від 30.05.1976 року,актовий запис №4.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ст.17 ч.1 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним, відтак вказана обставина унеможливлює отримання донькою померлої свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України, тому з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України ОСОБА_1 необхідно встановити факт смерті її матері ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України в м.Севастополі Автономної Республіки Крим

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 234, 256-259 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа:Київський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , яка народилась в с.Соснівка Чернігівської області 18 серпня 1935 року ,яка померла у м. Севастополі Автономної Республіки Крим 13 лютого 2017 року в віці 81 років.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Д.В Нев"ядомський