Справа № 466/6990/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з участю третьої особи органу опіки та піклування в особі Шевченківської районної адміністрації м. Львова про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, -

установив:

27.09.2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, з участю третьої особи органу опіки та піклування в особі Шевченківської районної адміністрації м. Львова про визначення місця проживання дитини та стягнення алыментів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що 16.12.2014 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова розірвано шлюб між нею та ОСОБА_4, проте даний факт розірвання шлюбу був лише формальністю, оскільки відповідач військовозобовязаний та до нього неодноразово приходили повістки, з метою уникнення мобілізації в зону АТО, він вмовив позивача на формальне розірвання шлюбу та на те щоб в рішенні суду зазначити, що дитина залишається проживати з ним, на що позивач погодилась. Після розірвання шлюбу, вони з відповідачем та малолітньою донькою Анелією 11.01.2014р.н., продовжували проживати однією сімєю в орендованій ними квартирі за адресою: АДРЕСА_1, разом вели спільне господарство та виховували доньку, проте з часом стосунки погіршились та фактично припинились з червня 2016 року, після чого відповідач зїхав з орендованого ними житла, а позивач залишилась там проживати разом з малолітньою донькою, батьком якої являється відповідач.

На даний час позивач працює в ТОВ «КомАррх» на посаді оператора по обробці інформації. Її доходи позволяють винаймати квартиру у м. Львові. Відповідач зїхавши з орендованої квартири, лише інколи цікавитися життям доньки, періодично бере до себе дитину на вихідні, але це буває вкрай рідко. Фактично їхня донька ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою за адресою: м. Львів, вул. Плугова, 4а/138.

Вона самостійно утримує малолітню доньку та намагається належним чином забезпечити її фізичний, духовний та моральний розвиток, та несе усі фінансові витрати по утриманню дитини (харчування, одяг, ліки, тощо), піклується про її здоровя, оплачує гуртки та дошкільний навчальний заклад, який відвідує донька.

Позивач не згідна із тим, що документально зазначено що їхня донька проживає з відповідачем, хоча на справді і по факту вона проживає з нею. Відповідач взагалі не приймає участі у її вихованні та не несе жодних матеріальних витрат на її утримання.

Наполягає на визначенні місця проживання дитини ОСОБА_5, разом з нею, її матірю та стягнення коштів із ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку Відповідача щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Позов просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення. 28.11.2017р. на адресу суду від відповідача надійшла заява, в якому вказано, що проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_7, котра діє на підставі довіреності від 05.10.2017р., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Позов просила задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін, всебічно і повно зясувавши матеріали справи і всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Відповідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів. Частиною 2 статті 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України суд лише сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи для чого розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дії і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Обовязок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні.

На підставі наданих доказів судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього проживання у них народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16.12.2014 року розірвано шлюб між ними, який був зареєстрований 02.08.2013 року у Галицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 184, та визначено місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 місце проживання її батька ОСОБА_4.

На даний час позивач працює в ТОВ «КомАррх» на посаді оператора по обробці інформації. Її доходи позволяють винаймати квартиру у м. Львові. Їхня донька ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою за адресою: м. Львів, вул. Плугова, 4а/138. Вона утримує малолітню доньку та намагається належним чином забезпечити її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Як було встановлено в судовому засіданні, батько не дбає про матеріальне забезпечення сімї, добровільно не надає кошти та не займається вихованням дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивачки та відповідача, матеріальне забезпечення дитини, стан здоровя дитини, інші обставини, які мають істотне значення для справи.

Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисті прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, і це мають істотне значення.

Разом з тим, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 29.11.1959 року, дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.

Як наголошує ч.1, ст. 9 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на вільне висловлювання особистої думки, формування власних поглядів. Частина 2, ст. 14 цього ж Закону зазначає, що під час вчинення дій, повязаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214-215, 367 ЦПК України, ст. 160, 161 180, 181, 182, 183 СК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з матірю - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно в розмірі 1/4 (але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача, починаючи з 27 вересня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1