Справа № 219/1591/17
Провадження № 2/219/1597/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

судді Павленко О.М.,

при секретарі Брагіній М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом, згідно якого просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 41 963 гр. 39 коп. та судові витрати, вказуючи, що 8.07.2010 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та відповідач уклали договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 8 300 гр. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк виконав умови договору та надав відповідачу кредит, однак відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, в зв'язку з чим станом на 31.01.2017 року має заборгованість в розмірі 41 963 гр. 39 коп., яка складається з: 4 523 гр. 31 коп. - заборгованість за кредитом; 31 965 гр. 63 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 000 гр. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 974 гр. 45 коп. - штраф (процентна складова).

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала до суду письмові заперечення, згідно яких зазначила, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» є незаконним, необгрунтованим і підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав: вона не має боргових зобов'язань перед позивачем; позивач не надав суду оригіналів належних письмових доказів та не довів, що вона заборгувала позивачу грошові кошти, зазначені в позовній заяві; позивачем на підтвердження боргу до суду надані копії наступних документів: розрахунок заборгованості за кредитним договором, копія заяви позичальника, довідка про умови кредитування, умови та правила надання банківських послуг та правила користування платіжною карткою, копія паспорта, підтвердження повноважень особи, що підписала позовну заяву, копія довідки про включення до ЄДРПОУ, копія банківської ліцензії № 22 від 05.10.201 і р., копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, Статут ПАТ КБ «Приватбанк», підтвердження сплати судового збору, але відповідач вважає, що вказані копії документів не можуть підтверджувати факт існування її боргу перед ПАТ КБ «Приватбанк». Зазначає, що розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІУ та, відповідно, не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Крім того, відповідач не погоджується з сумами, зазначеними в розрахунку заборгованості, та вважає їх безпідставними. Копія анкети позичальника не може підтверджувати існування боргу, оскільки вона є лише пропозицією укласти договір в розумінні Цивільного кодексу України і для укладення договору обов'язковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції, відсутність якої підтверджується матеріалами справи, що свідчить про не існування договору між сторонами. В зазначеній анкеті відсутні будь які умови, які є істотними для кредитного зобов'язання: в анкеті відрізняється сума грошових коштів від тієї, яку зазначає позивач в позові; в анкеті зазначена сума 2 500 грн., а в позові 8 300 грн. Крім того, відсутня умова про надання позивачем тієї чи іншої суми, а також відсутня умова про обов'язок повернення тієї чи іншої суми; відсутній строк надання грошових коштів позивачем та строк повернення цих коштів відповідачем; відсутні будь які посилання на банківську картку, з якої відповідач міг отримувати грошові кошти; відсутня умова про отримання цієї картки відповідачем. Позивач зазначила, що Умови та правила надання банківських послуг, а також правила користування платіжною карткою не можуть підтверджувати факт існування боргу, оскільки в цих документах немає жодного посилання на відповідача, а також вони не підписані нею, що свідчить про те, що вони на неї не розповсюджуються, крім того, вона зазначила, що розрахунок заборгованості за договором №б/н від 08.07.2010 р, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та клієнтом ОСОБА_1 станом на 31.01.2017 р., наданий позивачем до суду, не може підтверджувати факт існування боргу, оскільки в ньому не зазначено інформацію про те, по якій саме банківській картці і по якому саме картковому рахунку зроблено цей розрахунок, вона не отримувала в банківській установі кредитну картку, а тому не могла користуватися кредитними коштами, просила залишити позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» без задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_2 підтримав заперечення, вказані відповідачем ОСОБА_1, та просив відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - Палій Ю.В. підтримала позовні вимоги, викладені в позовній заяві, просила їх задовольнити та надала пояснення на заперечення відповідача, згідно яких зазначила, що відповідно до укладеного договору б/н від 08.07.2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), якою підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами. Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг. Тобто, Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. Відповідачем 8.07.2010 року було підписано Анкету - Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній Анкеті-Заяві від 08.07.2010 року зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення договору в такій формі чинному законодавству не суперечить. На підставі вказаної анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку ''Універсальна" із встановленим кредитним лімітом в розмірі 2 500 грн., який в подальшому було збільшено до 8 300 грн. Встановлення та зміну кредитного ліміту підтверджується довідкою банку. На підтвердження факту користування кредитними коштами представником позивача було надано виписку по рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін'юсту від 12.04.12 р. N0 578/5 (далі - Перелік N0 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Відповідач зобов'язався в подальшому ознайомлюватися з Умовами та правилами, Тарифами банку на сайті Банку. Представник позивача звернула увагу, що в силу вимог ст. 60 ЦПК України саме на відповідача покладено обов'язок доведення того факту, що він не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, не отримував кредитний ліміт чи не підписував кредитний договір, за невиконання умов якого до нього пред'явлено позов. Представником позивача в судовому засіданні були надані пояснення щодо видачі карт, а саме на виконання умов кредитного договору відповідачу була видана кредитна карта № НОМЕР_1. В подальшому, в рамках дії кредитного договору б/н від 08.07.2010 року, ОСОБА_1 отримала кредитну карту за № НОМЕР_2 строком дії до 07.17 (останнього дня липня місяця 2017 року). Отримання карти та її перевипуск підтверджується наявністю фото Клієнта з картою та банківською випискою по картковому рахунку, що додається до матеріалів справи. Починаючи з квітня 2014 року, відповідач здійснювала зняття коштів та часткове погашення заборгованості, вже на перевипущену карту, що ще раз підтверджує її отримання відповідачем. Оскільки перевипуск карти не є укладенням нового кредитного договору, в заповненні додаткових документів для перевипуску картки не мало необхідності, що не суперечить чинному законодавству України. Щодо строків позовної давності, то представник позивача звернула увагу, що відповідно до даного договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 07.2017 року, (довідка про видані кредитні карти), а тому строк повернення кредиту в повному обсязі спливає 31.07.2017 року. Позивач же звернувся до суду з позовом 19.02.2017 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Відносно переривання строків позовної давності зазначила, що в даному випадку первісний строк позовної давності не пропущено, а отже навіть за відсутності підстав, які переривають строки позовної давності або неврахування їх судом підстав для застосування строків позовної давності немає. Окрім того, відповідачем були вчинені дії, спрямовані на визнання існуючих невиконаних зобов'язань за кредитними договором, а саме - часткове погашення заборгованості 29.05.2014 року в розмірі 200,00 грн., а тому представник позивача просила задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що 8.07.2010 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 як клієнтом укладено договір шляхом заповнення позичальником анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої відповідачу була видана кредитка картка (а.с.7).

Згідно з вказаною анкетою-заявою, заявник вказала, що згодна з тим, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua (а.с.7 оборотна сторона).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 "Умов та правил надання банківських послуг" позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картами, відкритими у валюті USD) + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Згідно п.1.1.3.2.3 "Умов і правил надання банківських послуг" банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

Відповідно до ст.ст. 13, 14 ЦК України цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються і виконуються особою у межах, установлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач підписала анкету - заяву, отримала кредитну карту, ознайомилася з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», що свідчить про погодження з його умовами, на момент розгляду справи є дійсним, підписаний відповідачем з метою реального настання прав та обов'язків.

В судовому засіданні відповідач зазначила, що розрахунок заборгованості за договором б/н від 08.07.2010 р, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та клієнтом, а саме ОСОБА_1 станом на 31.01.2017 р., наданий позивачем до суду, не може підтверджувати факт існування боргу, оскільки в ньому не зазначено інформацію про те, по якій саме банківській картці і по якому саме картковому рахунку зроблено цей розрахунок, вона не отримувала в банківській установі кредитну картку, а тому не могла користуватися кредитними коштами.

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що на виконання умов кредитного договору відповідачу була видана кредитна карта № НОМЕР_1. В подальшому, в рамках дії кредитного договору б/н від 08.07.2010 року, ОСОБА_1 отримала кредитну карту за № НОМЕР_2 строком дії до 07.17 (останнього дня липня місяця 2017 року), спочатку позивачу була видана із встановленим кредитним лімітом в розмірі 2 500 грн., який в подальшому було збільшено до 8 300 грн. (а.с.107). Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого Клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці. Отримання карти та її перевипуск підтверджується наявністю фото Клієнта - ОСОБА_1 з картою та банківською випискою по картковому рахунку, що додається до матеріалів справи (а.с.113-114).

Позивач зобов'язання за договором виконав повністю. У свою чергу, відповідач користується коштами банку, однак не виконує свої зобов'язання перед банком належним чином, не здійснює погашення кредиту, не сплачує проценти за його користування. Відповідач вказує, що коштів від банку не отримувала, однак доказів, які б підтверджували вказаний факт суду не надано та не зазначено про їх існування. Напроти, суду надані докази, що спростовують вказані заперечення.

Так, станом на 31.01.2017 року відповідач має заборгованість в розмірі 41 963 гр. 39 коп., яка складається з: 4 523 гр. 31 коп. - заборгованість за кредитом; 31 965 гр. 63 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 000 гр. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 974 гр. 45 коп. - штраф (процентна складова).

Суду не надано достовірних доказів того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором проведений невірно, є недостовірним або хибним, та не зазначено про існування таких доказів.

Крім того, суду не надано та не зазначено про існування достовірних доказів того, що відповідач зверталася до позивача щодо проведення перерахунку суми заборгованості або з претензіями щодо невиконання ним зобов'язань.

В судовому засіданні відповідач заперечувала факт використання кредитної карти, між тим як вбачається з виписки про операції використання карти, із зазначеної карти відбувалася оплата послуг домофону за адресою: АДРЕСА_1, тобто за адресою проживання відповідача ОСОБА_1

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до п.1.1.7.12. договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк.

Згідно з п.2.1.1.12.11. Умов і правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у визначеній банком частині у випадку невиконання держателем та/або довіреною особою держателя своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим договором.

Таким чином, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання основного зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі. Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 5 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р., місто Бахмут (раніше Артемівськ) Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Враховуючи те, що відповідач є громадянкою України, яка зареєстрована та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», пеню та штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 974 грн. 45 коп. - штраф (процентна складова); 3 000 гр. - заборгованість за пенею та комісією, які згідно розрахунку позивача нараховані за період після 14 квітня 2014 року, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлено у три роки.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями визначеними строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що була висловлена 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14 та 18.06.2014 року у справі № 6- 61 цс14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 07.2017 року, (довідка про видані кредитні карти), а тому строк повернення кредиту в повному обсязі спливає 31.07.2017 року.

В постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року № 6- 2104цс16 була висловлена позиція щодо строку виконання зобов'язань та плинності строків позовної давності, згідно якої відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Окрім того, відповідачем були вчинені дії, спрямовані на визнання існуючих невиконаних зобов'язань за кредитними договором, а саме - часткове погашення заборгованості 29.05.2014 року в розмірі 200 грн., регулярний платіж за домофон 3.03.2014 року в сумі 9 грн., здійснення покупки а аптеці - 37,57 грн., зняття коштів в банкоматі - магазин за адресою м. Бахмут, вул. Радянська, 63 24.03.2014 року в сумі 100 грн.

Згідно матеріалів справи, а саме - розрахунку заборгованості за договором № б/н від 8.07.2010 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та клієнтом ОСОБА_1, відповідач частково виконувала свої зобов'язання перед банком та вносила на рахунок банка суми погашення за наданим кредитом, остання сума, яка надійшла до банку від відповідача була внесена 29.05.2014 року в розмірі 200 гр. Між тим, як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з цим позовом 27.02.2017 року, а тому строк позовної давності позивачем не пропущений.

З огляду на зміст підписаної позивачем як позичальником анкети-заяви, вона своїм підписом в ній засвідчила своє волевиявлення на отримання кредиту, а тому доводи про те, що банк необґрунтовано нараховує відсотки за користування кредитом, є безпідставними з точки зору свободи договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від їх укладення) і визначати їх зміст на власний розсуд відповідно до досягнутої домовленості.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та стягує на його користь з відповідача заборгованість за кредитом та заборгованість по процентам за користування кредитом загальною сумою в розмірі 36 488 гр. 94 коп., в іншій частині позовних вимог, а саме - щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією та стягнення штрафів загальною сумою в розмірі 5 474 гр. 45 коп. - відмовляє.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 1 376 гр. пропорційно задоволеним позовним вимогам (86 % від позовних вимог) (а.с.1).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 60, 88, 212-215, 360-7 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 611, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 36 488 гр. 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в розмірі 1 376 гр.

В задоволені позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за пенею та комісією, штрафами - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту його проголошення.

Суддя -

Суддя О.М.Павленко