АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2211/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційними скаргами ОСОБА_6 та ОСОБА_4

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 2 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 за участю третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання спадкоємцем четвертої черги та зміну черговості одержання права на спадщину.

в с т а н о в и л а:

Позивач звертаючись у липні 2015 року до суду з вищевказаним позовом обґрунтовувала свої вимоги тим, що з червня 1993 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8, який ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер та після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. 17 грудня 2014 року позивач звернулася до Десятої КДНК із заявою про прийняття спадщини, де їй стало відомо, що після смерті ОСОБА_8 відкрита спадкова справа № 933/2014 за заявою ОСОБА_9, який є двоюрідним братом померлого. Крім того, 30 квітня 2015 року із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_8 звернулася його племінниця ОСОБА_7 Державним нотаріусом було повідомлено позивача про необхідність надання документів, які підтверджують факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Оскільки позивач є спадкоємцем за законом, яка протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через тяжку хворобу та каліцтво був у безпорадному стан, вона має право на зміну черговості одержання права на спадкування.

А відтак звертаючись із позовом ставила питання про встановлення факту проживання однією сім'єю понад п'ять років ОСОБА_10 та ОСОБА_8 з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року, визнання позивача спадкоємицею четвертої черги за законом, зміну черговості одержання права на спадкування ОСОБА_6 з четвертої черги спадкування за законом на другу чергу спадкування спадкоємців за законом, та визнання ОСОБА_6 спадкоємицею другої черги разом з ОСОБА_7. після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 2 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6 було задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сією без реєстрації шлюбу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 грудня 2016 року було вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач та відповідач ОСОБА_4 подали апеляційні скарги.

Позивач ОСОБА_6 ставила питання про його скасування в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зміни черговості і ухвалення в цій частині нового рішення про задоволенням позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 ставив питання про зміну рішення суду в частині задоволення позову про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу і ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Представник позивача, позивач у судовому засіданні підтримали подану апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити та заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_12

Відповідач ОСОБА_4 та його представник підтримали подану ними апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги позивача.

Відповідача ОСОБА_7 та третя особа будучи належним чином повідомленими про розгляд справи у судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися до суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Так судом при розгляді справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_8, після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

17 грудня 2014 року позивач звернулася до Десятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_8 Листом державного нотаріусу Десятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 було повідомлено про необхідність надати документи, які підтверджують факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

З заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_8 звернулися також - ОСОБА_4, ОСОБА_7

Під час перебування у фактичних шлюбних відносинах позивач та ОСОБА_11 не знаходилися у зареєстрованому шлюбі з іншими особами.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_6 просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 в період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а також визнати позивача спадкоємицею четвертої черги за законом та зміну черговості одержання права на спадщину.

Суд першої інстанції за наслідками розгляду справи дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Вказуючи при цьому на законність та обґрунтованість вимог позивача в частині визнання факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, в період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 та ОСОБА_11 Так як наявність сімейних відносин останніх проявлялась у спільному побуті, який передбачає не тільки придбання продуктів харчування, ліків, одягу, ремонт оселі, а також відпочинок, спілкування. Факт спільного проживання та спільного побуту підтвердилися також свідоцькими показами, які стверджували, що позивач та ОСОБА_11 сприймались ними не інакше, як подружжя.

Щодо вимог про визнання позивача спадкоємцем четвертої черги то на думку суду задоволення вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю понад п'ять років охоплює вимоги про визнання позивача спадкоємицею четвертої черги за законом, оскільки в силу ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Тому вимоги про визнання позивача спадкоємицею четвертої черги за законом не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про зміну черговості одержання права на спадщину, то на думку суду вони не підлягали до задоволення як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 є те, що під час розгляду справи на підставі показів свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 встановлено, що вона тривалий час з 2009 року опікувалась, купувала ліки, доглядала, робила уколи та інші необхідні процедури, готувала, та забезпечувала свого цивільного чоловіка всім необхідним для життя. А відтак вважала, що ці обставини є підставами, визначеними ст. 1259 ЦК України, для можливості допустити її, як особу, яка прожила з чоловіком 22 роки однією сім'єю, доглядала його тривалий час з 2009 року, опікувалась ним, матеріально йому допомагала, була йому за дружину, до спадкування в другу чергу з племінницею покійного чоловіка - відповідачкою по справі ОСОБА_7

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Так як відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Статтею 1262 ЦК України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Спадкоємцями другої черги, які подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_8 є відповідач - племінниця ОСОБА_7 (після смерті матері, яка була рідною сестрою ОСОБА_11.)

Згідно ч.2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відтак, законодавчо визначений вичерпний перелік обставин, за наявності яких можлива зміна черговості, що не потребує розширеному тлумаченню. Зміна черговості одержання права на спадкування у судовому порядку можлива за наявності таких обставин: спадкодавцю надавалася матеріальна або інша допомога з боку спадкоємця; така допомога надавалася протягом тривалого часу; безпорадний стан самого спадкодавця; фізична особа відноситься до кола спадкоємців за законом.

Відсутність хоча б однієї із таких обставин зумовить застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст. 1258 ЦК. При цьому факт проживання із спадкодавцем протягом певного часу і відповідна взаємна турбота осіб, які проживають разом, не є підставою для зміни черговості спадкування.

За змістом ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Оскільки судом встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року, відповідно до вказаної норми закону позивач відноситься до спадкоємців четвертої черги.

Як зазначається в п. 6 постанови № 7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров'я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Отже, безпорадність особи пов'язана саме зі станом її здоров'я.

У ході розгляду справи позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог надавалися медичні документи, а саме: довідки МСЕК відносно ОСОБА_8 за якими вбачається, що він був інвалідом третьої групи до березня 2013 року, а з 10 квітня 2013 року - інвалідом другої групи.

Згідно епікризів ОСОБА_8 знаходився на стаціонарному лікуванні протягом 2007 року, 2008 року, 2009 року, 2011 року та 2013 року.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 224/16 від 26 вересня 2016 року у ОСОБА_8 з 2009 року була наявна тяжка системна патологія серцево-судинної та порушення обміну речовин, яка характеризувалася хронічним прогресивно-рецидивуючим перебігом та призвела до комплексу функціональних порушень в організмі, супроводжувалася такими ускладненнями, як хронічна серцева недостатністю, хронічна ниркова недостатність, недостатність кровообігу в судинах головного мозку, функціональна недостатність суглобів верхніх та нижніх кінцівок, наявність яких з 2011 року суттєво обмежувала його життєдіяльність (у тому числі здатність керувати транспортним засобом, займатися фізичною працею, готувати та приймати їжу), а тому викликала необхідність стороннього догляду та допомоги.

Зміна черговості одержання права на спадкування - це виняток із правила черговості, що застосовується лише тоді, якщо в судовому порядку належним чином встановлено всі обставини, передбачені ч. 2 ст. 1259 ЦК, на підставі яких суд вправі ухвалити відповідне рішення.

Відтак, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо недоведеності заявлених вимог позивача в частині зміни черговості спадкування. Так як у ході розгляду справи як в суді першої так і апеляційної інстанції не було надано доказів на підтвердження обставин визначених положеннями ст. 1259 ЦК які є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Застосування наведеної норми права з урахуванням вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України вимагає доведення особою, яка є спадкоємцем наступних черг, факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. При цьому не можуть бути критеріями безпорадності обставини, які не пов'язані із фізичним станом спадкодавця, зокрема не працевлаштованість і таке інше.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою відповідач ОСОБА_4 зазначав про те, що судом при винесенні рішення не взято до уваги той факт, що похоронами ОСОБА_8 займався лише він, а позивач лише надала кошти на придбання костюма для покійного. Всі витрати на похорони були за рахунок відповідача, що було документально підтверджено наданими чеками. Дані обставини на його думку підтверджують той факт, що позивач не проживала однією сім'єю з ОСОБА_8, а була тільки його знайомою, яка іноді приходила до нього в гості. Як і факт того, що в ході розгляду справи не було встановлено фактичне місце проживання позивача з його братом за визначений у позові строк, як і наявність спільного побуту, бюджету.

Колегія суддів вважає що дані доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи, показами свідків які були покладені судом в основу рішення.

Так як , згідно із ст. 3 СК України, сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з наведених норм кожна людина має право на сімейне життя при цьому, укладання шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов'язковою умовою для створення їхньої сім'ї. Сім'я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційних скаргах позивача та відповідача по справі нема.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 308,315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 2 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: