29.11.2017 227/3543/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 листопада 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Хоменко Д.Є.

при секретарі Малашко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Добропілля цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором та зазначив, що 25.01.2012р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та позичальником ОСОБА_1 укладено договір кредиту №175АІ1 про надання кредитних послуг. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 123920,00 грн. В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1, 25.01.2012р. між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договори поруки №175АІ1-П та відповідно №175АІ1-П/1. ОСОБА_1 належним чином свої зобовязання за договорами не виконувала, кредит в порядку та сумах, зазначених у договорах не погашала, у звязку із чим, станом на 17.10.2017р. виникла заборгованість за кредитним договором №175АІ1 від 25.01.2012р. у розмірі 179446,87 грн., яка складається з: 81059,25 грн. - суми заборгованості за кредитом; 57588,55 грн. - суми заборгованості за відсотками; 7203,77 грн. розмір інфляційних витрат за кредитом; 7250,95 грн. розмір інфляційних витрат за відсотками; 13128,95 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 13215,40 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків. Тому позивач просить стягнути з відповідачів зазначену суму заборгованості, а також відшкодувати витрати повязанні із сплатою судового збору.

Представник позивача у судове засідання не зявився, однак в матеріалах справи мається клопотання про розгляд справи без його присутності на підставі наданих доказів та матеріалів, проти заочного розгляду справи не заперечує.

З мотивів, викладених в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, на виконання вимог ч. 3 ст.122 ЦПК України, оскільки відповідачі є фізичними особами, суд позбавлений можливості звернутися до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

При цьому у суду є обґрунтовані підстави вважати, що останнім відомим місцем реєстрації та проживання відповідачів є адреса, за місцем реєстрації: Донецька обл., м.Харцизьк, вул.Чернишевського, 37 та с.Гірне, вул.Шевченко, 5/16, оскільки до позовної заяви було долучено копії паспортів відповідачів.

Вищезазначені адреси, відповідно до Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» №2710/38-14 від 02.09.2014 року, знаходяться під територіальною юрисдикцією Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

Разом із тим, оскільки суд позбавлений можливості достовірно встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, судом у відповідності до ч.9 ст.74, п.4 ч.3 ст.122 ЦПК України, відповідачів було викликано оголошенням у пресі - в газеті «Урядовий Курєр» № 219 від 21.11.2017р. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідачів, до суду надано не було.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що відповідачі належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави заочного розгляду справи у відсутність відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем їх реєстрації.

Судом встановлено, що 25.01.2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та позичальником ОСОБА_1 укладено договір кредиту №175АІ1 про надання кредитних послуг. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 123920,00 грн.

Відповідно до умов договору, гр.ОСОБА_1 зобовязалась у порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати відсотки за його використання, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах що передбачено договором та графіком погашення кредиту.

25.01.2012р. в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1, між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договори поруки №175АІ1-П та відповідно №175АІ1-П/1. Згідно вказаних договорів поруки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як поручителі поручаються за виконання гр.ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором №175АІ1.

Відповідно до умов договорів поруки, у разі невиконання чи неналежного виконання гр.ОСОБА_1 будь-яких обовязків за кредитним договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконання зобовязання з повернення кредиту.

Пунктом 1.1. договорів поруки №175АІ1-П, №175АІ1-П/1 від 25.01.2012р. встановлено, що поручитель зобовязується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій.

ОСОБА_1 належним чином свої зобовязання за договорами не виконувала, кредит в порядку та сумах, зазначених у договорі, не погашала, у звязку із чим, станом на 17.10.2017р. виникла заборгованість за кредитним договором №175АІ1 від 25.01.2012р. у розмірі 179446,87 грн., яка складається з: 81059,25 грн. - суми заборгованості за кредитом; 57588,55 грн. - суми заборгованості за відсотками; 7203,77 грн. розмір інфляційних витрат за кредитом; 7250,95 грн. розмір інфляційних витрат за відсотками; 13128,95 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 13215,40 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем ОСОБА_1 зобовязань з повернення кредиту та сплати процентів за його використання в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно приписів ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Як вбачається зі ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Щодо стягнення пені та штрафів за несвоєчасність виконання зобов'язань за Договором суд зазначає, що згідно із ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та від 02 грудня 2015 року №1275-р, Донецька область, м.Харцизьк та смт.Гірне, віднесено до вказаного переліку. Відповідачі, згідно наданих позивачем даних зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1 та смт.Гірне, тому відносно них необхідно застосовувати норми вищезазначеного закону.

Таким чином, суд вивчивши наданий позивачем розрахунок заборгованості, приходить до переконання про скасування з 14.04.2014р. стягнення з відповідачів заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 13 128,95 грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 13 215,40 грн.

Зважаючи на викладене, розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає задоволенню в даному випадку становить 153 102,52 грн., з яких: 81 059,25 грн. - сума заборгованості за кредитом; 57 588,55 грн. - сума заборгованості за відсотками; 7 203,77 грн. розмір інфляційних витрат за кредитом та 7 250,95 грн. розмір інфляційних витрат за відсотками.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги частково, в решті позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» необхідно відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також розяснення постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1365,11 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (85,32%). Решту судового збору в сумі 234,89 гривень слід залишити за позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6,8,19,124,129 Конституції України, ст.ст. 526,530,553,554,543,611,1048,1049,1054 Цивільного кодексу України, ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст.ст. 10,11,74,88,122,169,197,224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, 25.03.1966р.н.(паспорт серії ВС 592776, ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2, 12.01.1984р.н.(паспорт серії ВС 491071, ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_3, 01.03.1963р.н.(паспорт серії ВВ 136164, ІПН НОМЕР_3), на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м.Київ, вул. Ковпака,29, на рахунок № 005 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, ) заборгованість за кредитним договором №175АІ1 від 25.01.2012р., яка виникла станом на 17.10.2017р. в розмірі 153 102 (сто пятдесят три тисячі сто дві) грн. 52 коп., та складається з суми заборгованості за кредитом 81 059,25 грн., суми заборгованості за відсотками 57 588,55 грн., розміру інфляційних витрат за кредитом 7 203,77 грн., розміру інфляційних витрат за відсотками 7 250,95 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, 25.03.1966р.н.(паспорт серії ВС 592776, ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2, 12.01.1984р.н.(паспорт серії ВС 491071, ІПН НОМЕР_2), ОСОБА_3, 01.03.1963р.н.(паспорт серії ВВ 136164, ІПН НОМЕР_3), на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (03150, м.Київ, вул. Ковпака,29, на рахунок № 005 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 365 (одна тисяча триста шістдесят пять) грн. 11 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення судом першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Рішення надруковано у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Д.Є. Хоменко