1Справа № 335/283/17 2/335/687/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.В., за участі секретаря судового засідання Барсукової В.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів на утримання дитини згідно шлюбного договору, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів на утримання дитини згідно шлюбного договору, який під час судового розгляду було уточнено, зазначивши наступне.

22 червня 2007 року зареєстровано шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 Від шлюбу у них є спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя між ними не склалося, у звязку з чим рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2011 року шлюб було розірвано. Дитина проживає разом з позивачкою.

Перед реєстрацією шлюбу, 30.05.2007 року між ними було укладено шлюбний договір, який посвідчено нотаріально та відповідно до умов якого: п.4.1 передбачено, що той із Подружжя, з ким після розірвання шлюбу чи встановлення режиму окремого проживання залишаються діти, незалежно від суми виплачуваних для них (дітей) аліментів, має право на отримання від другого Подружжя достатніх коштів, необхідних для утримання дітей та забезпечення умов їхнього життя. П 4.2 той з Подружжя, з ким після розірвання шлюбу чи встановлення режиму окремого проживання залишаються діти, які не досягли 10-ти років, незалежно від своєї працездатності та матеріального становища, має право на утримання від другого подружжя, що виплачується у грошовій формі. Виплата утримання має здійснюватися щомісячно у строки та у сумах, додатково узгоджених подружжям, але не нижче суми, що є еквівалентом 1000 доларів США на день такої виплати за офіційним курсом валют, встановлений НБУ.

Додатково узгодити з відповідачем строки та суми виплат позивачка не має можливості, оскільки, з відповідачем вона не спілкується з 2011 року та їй не відомо його місце проживання на теперішній час.

Згідно розрахунку позивача за 2012 рік сума на утримання дитини складає 87 903,00 грн.; за 2013 рік 95 916,00 грн.; за 2014 рік 137 971,80 грн.; за 2015 рік 257 805,50 грн. Загальна сума на утримання дитини ОСОБА_3 за 2012-2015 р.р. складає 579 595,30 грн.

Оскільки, після розірвання шлюбу Відповідач не виконує, встановлений Шлюбним договором обовязок, щодо утримання доньки та не здійснює виплату грошових коштів, позивачка просить суд, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на утримання дитини ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі, що є еквівалентом 1 000 доларів США за офіційним курсом валют встановленим НБУ на день виплати за місяць щомісячно, до досягнення дитиною 18-річного віку, починаючи з дати подачі заяви до суду та стягнути заборгованість грошових коштів на утримання доньки у розмірі 579 595,30 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Розгляд справи судом здійснювався на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України, за письмовою заявою позивачки.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.07.2015 року, яке набрало законної сили 24.07.2015 року, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, у сумі 1000 грн. щомісячно з індексацією, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 29 травня 2015 року до повноліття дитини.

Судом встановлено, що 22 червня 2007 року позивачка ОСОБА_1 уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 036199 виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 402 від 22.06.2007 року, який було розірвано відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2011 року, яке набрало законної сили 03.02.2012 року.

Згідно свідоцтва про народження І-ЖС № 112089 виданого Орджонікідзевський відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 167 від 26.02.2009 року, батьками дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_1 (позивачка).

30.05.2007 року між вказаними сторонами було укладено та нотаріально посвідчено шлюбний договір, який набрав чинності у день реєстрації шлюбу між ними (п. 6.1 Договору).

Як вбачається з п.4.1 вказаного Договору, „Той з Подружжя, з ким після розірвання шлюбу чи встановлення режиму окремого проживання залишаються діти, незалежно від суми виплачуваних для них (дітей) аліментів, має право на отримання від другого з Подружжя достатніх коштів (за погодженням між ними як у грошовій, так і у натуральній формі), необхідних для утримання дітей та забезпечення умов їхнього життя, зокрема до досягнення дітьми повноліття...

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що „Той з Подружжя, з ким після розірвання шлюбу чи встановлення режиму окремого проживання залишаються діти, які не досягли 10-ти років, незалежно від своєї непрацездатності та матеріального становища, має право на відповідне утримання від другого з Подружжя, що виплачується у грошовій формі. Виплата утримання має здійснюватися щомісячно у строки та у сумах, додатково узгоджених Подружжям, але не нижче суми, що є еквівалентом 1000 (однієї тисячі) доларів США на день такої виплати за офіційним курсом валют, встановлених Національним банком України.

При цьому під «утриманням» Подружжя розуміє ті кошти, які мають витрачатися (та бути достатніми для цього) отримувачем на придбання для себе та для народжених Подружжям малолітніх дітей до досягнення ними 10 років продуктів харчування, одягу, медикаментів, оплату вартості проїзду у громадському транспорті, оплату комунальних послуг та здійснення інших виплат, пов'язаних із життям сім'ї....

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 та згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати тощо) не повинні порушувати її права. При цьому розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ч. 2 ст. 182 СК. Якщо розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі, до договору треба включати умови про індексацію, як вимагає ч. 2 ст. 184 того ж Кодексу. Договір має бути укладений письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. У разі невиконання батьком (матірю) свого обов'язку за договором стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби.

Так, сторонами фактично досягнуто згоди щодо права на отримання достатніх коштів, необхідних для утримання дитини, після розірвання шлюбу, що випливає з п.4.1 Договору.

Проте, з огляду на вимоги ст.189 СК України, якою передбачено, що батьки мають право укладати договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначаються розмір та строки виплати, а також з огляду на вимоги п.4.1 Договору, яким передбачено погодження між подружжям як грошової так і натуральної форми оплати, додаткового договору сторонами не укладено, а тому Позивачем не доведено наявності ані розміру коштів на утримання дитини та строків їх виплати, ані, як наслідок, наявності заборгованості будь-якого утримання (грошового чи натурального), а відповідно відсутні підстави стягнення грошового утримання та заборгованості.

Посилання позивачки на п.4.2 Договору є безпідставним, оскільки цей пункт передбачає право на зазначене утримання і самої позивачки, що тим самим позбавляє суд можливості визначити розмір грошового утримання на дитину.

Відтак, виходячи з вищевикладеного позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів на утримання дитини згідно шлюбного договору задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 213, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів на утримання дитини згідно шлюбного договору залишити без задоволення. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.І.Рибалко