Справа № 454/2646/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2017 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

при секретарі Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, Сокальської районної державної адміністрації Львівської області, Головне управління держгеокадастру у Львівській області в особі відділу Держгеокадастру в Сокальському районі про визнання права власності на земельну частку(пай),,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду зі даним позовом, вказавши, що з 01.09.1998р. і по даний час працює вчителем ОСОБА_2 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. В жовтні 2016 року їй стало відомо, що має право на середню земельну частку (пай), яку надали працівникам освіти, культури, охорони здоров'я, що працюють на території сільської ради. 06.12.2016р. рішенням №235 ОСОБА_2 сільської ради їй надано згоду на виділення земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки вона була пропущена у списках на роздержавлення імені Л.Українки (колишній колгосп "Ленінський шлях").

Однак 25.01.2017р. ГУ Держгеокадастру у Львівській області їй відмовило у виготовленні проекту на відведення земельної ділянки, оскільки згідно ст.2 ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) " визначено, що основним що посвідчує право на земельну ділянку є сертифікат на право на земельну ділянку, виданий районною райдержадміністрацією.

Таким чином позивач посилаючись на норми цивільного законодавства, ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" вважає, що визнання за нею права на земельну часку (пай0 не порушує нічиїх інтересів, та просить суд поновити строк позовної давності та визнати за нею право на земельну ділянку (пай) площею 2,65 умовних гектарів на території ОСОБА_2 сільської ради Сокальського району, Львівської області із земель запасу.

21.11.2017 року позивач подала заяву про уточнення позовних вимог та на обґрунтування законності позовних вимог посилається на правову позицію Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. №7 - Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995р. N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Просила суд визнати за нею право нак земельну частку (пай) площею 2,65га в умовних кадастрових гектарах на територыъ реклинецькоъ сыльськоъ ради Сокальського району, Львывськоъ областы ыз земель запасу.

Ухвалою суду від 29.11.2017 року залучено Головне управління держгеокадастру у Львівській області в особі відділу Держгеокадастру в Сокальському районі в якості співвідповідача у справі.

Позивач та ї представник адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, однак надали суду заяву у якій просили розгляд справи проводити у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не прибув, однак на адресу суду надійшла заява сільського голови в якій просить суд розглядати справу у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнає, проти задоволення не заперечує.

Представник Сокальської РДА - ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вирішення справи покладає на розсуд суду.

Представник ГУ Держгеокадастру у Львівській області в особі відділу Держгеокадастру у Сокальському районі в судове засідання не прибув та не повідомив суд про причини неявки, хоча належним чином повідомлявся про місце та час судового розгляду справ

Оскільки сторони в судове засідання не прибули відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до копії трудової книжки серії БТ-ІІ №6337116 встановлено, що ОСОБА_1 01.09.1998 р. прийнята вчителем у ОСОБА_2 середню школу.

Згідно рішення №235 ОСОБА_2 сільської ради Сокальського району вбачається, що ОСОБА_1 надано згоду на виділення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки вона була пропущена в списках на роздержавлення СС "ім. Л.Українки" (колишній колгосп "Ленінський шлях") та не отримала середньої земельної частки.

Окрім того рішенням №236 ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_1 внесено до списків громадян, які мають право на одержання середньої частки - паю по ОСОБА_2 сільській раді та надано дозвіл на виготовлення землевпорядної документації.

Однак розглянувши клопотання ОСОБА_1 ГУ Держгеокадастру у Львівській області листом від 25.01.2017р. повідомило, що відмовляє у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність через відсутність документів, що підтверджують право земельну часку (пай).

Відповідно до ч.9 ст.5 Земельного кодексу України (прийнятого

Верховною ОСОБА_3 УРСР 18.12.1990 року) встановлювався порядок обчислення середньої земельної частки (паю), коло осіб, які мають право на земельну частку (пай), порядок набуття у власність визначався Земельним кодексом України, у якому вказано, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» районні державні адміністрації в межах своїх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв);

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За п. «г». ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельну ділянку на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За вимогами ч. 3 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

Вирішуючи спір суд виходить з того, що розпаювання земель колективних сільськогосподарських підприємств (КСП) проводилось в Україні після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.99 р. № 1529/99. Порядок паювання земель був визначений Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.95 р. № 720/95, в п. 1 якого визначалось, що паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну ділянку (пай) підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка (форма сертифіката затверджена Постановою КМУ від 12.10.95 р. № 801), в якому вказується розмір паю в умовних кадастрових гектарах та його вартість.

Таким чином, земельний пай - це тільки право на виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель, які належали КСП.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку, не може позбавити її права на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 08.08,1995року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям" має бути надана із земель запасу.

Таким чином вивчивши матеріали справи та проаналізувавши норми цивільного та земельного законодавства суд приходить до висновку, що за ОСОБА_1 слід визнати право на земельну частку (пай).

Керуючись ст.ст. 9, 77, 211, 223, 247, 258 ЦПК України, до ст.328 ЦК України, ст.5 Земельного кодексу України (прийнятого Верховною ОСОБА_3 УРСР 18.12.1990 року) суд,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 станіславівною, 24.05.1978р.н. ІПН НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) площею 2,65 га в умовних кадастрових гектарах на території ОСОБА_2 сільської ради Сокальського району Львівської області із земель запасу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Л. Ю. Фарина