Справа № 419/528/17
Провадження № 2/419/270/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Іванової О. М.,

при секретарі Логвиновій О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Щастинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду з даним позовом до виконавчого комітету Щастинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12.02.2013 року померла її мати ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Пєрвомайская, 42; земельна ділянка площею 0,0899 га, що розташована за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Пєрвомайская, 42.

Спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_2 залишилися ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних частках. Спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовились від прийняття спадщини за заповітом на користь позивача - ОСОБА_1 Спадкоємець ОСОБА_3 отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, постановою від 03.12.2013 р. державним нотаріусом Сьомої Луганської державної нотаріальної контори, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки згідно наданих позивачем документів для отримання свідоцтва про право на спадщину, було встановлено розбіжність у документах, які не дозволяють встановити особу спадкоємця та підтвердити родинний зв'язок із спадкодавцем. З метою підтвердження своїх родинних зв'язків із спадкодавцем та усунення розбіжностей у документах, позивач звернулася до суду, в наслідок чого рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 24.11.2016р. № 419/1791/16-ц встановлено факт родинних відносин між позивачем та її померлою матір'ю.

Надавши вищенаведене рішення суду, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що встановлення за позивачем права власності на спадкове майно повинно вирішуватися в судовому порядку. Також, нотаріус відмовилася видавати постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій з посиланням на те, що у позивача вже наявна постанова, надана нею у 2013 році.

Через викладені обставини позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, тому вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на це майно, за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача виконавчого комітету Щастинської міської ради ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 12.02.2013 року померла мати позивачки ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Пєрвомайская, 42, що належав померлій на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 14.05.1973р. (а.с. 8) та технічного паспорта на будинок (а.с. 9-10); земельна ділянка площею 0,0899 га, що розташована за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Пєрвомайская, 42, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 865006 (а.с. 11).

Спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_2 залишилися ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних частках (а.с. 7). Спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовились від прийняття спадщини за заповітом на користь позивача - ОСОБА_1 Спадкоємець ОСОБА_3 отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 20, 21, 22).

Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно, постановою від 03.12.2013 р. державним нотаріусом Сьомої Луганської державної нотаріальної контори, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій (а.с. 19), оскільки згідно наданих позивачем документів для отримання свідоцтва про право на спадщину, було встановлено розбіжність у документах, які не дозволяють встановити особу спадкоємця та підтвердити родинний зв'язок із спадкодавцем. З метою підтвердження своїх родинних зв'язків із спадкодавцем та усунення розбіжностей у документах, позивач звернулася до суду, в наслідок чого рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 24.11.2016р. № 419/1791/16-ц встановлено факт родинних відносин між позивачем та її померлою матір'ю (а.с. 17-18).

Надавши вищенаведене рішення суду, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що встановлення за позивачем права власності на спадкове майно повинно вирішуватися в судовому порядку. Також, нотаріус відмовилася видавати постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій з посиланням на те, що у позивача вже наявна постанова, надана нею у 2013 році.

Через викладені обставини позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, тому вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на це майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до 1 ч. ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин,а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування».

Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права».

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Позивач має намір прийняти спадщину, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував, тому суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1223, 1225, 1233, 1235, 1268, 1297 ЦК України, ст. 81 ч. 2 Земельного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 56, 60, 88, 174 ч. 4, 209, 212 - 215, 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Щастинської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, після ОСОБА_2, яка померла 12.02.2013 року, а саме на:

3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Пєрвомайская, 42, загальною площею 39,40 кв. м., житловою 18,90 кв. м.;

3/4 частки земельної ділянки площею 0,0899 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, м. Щастя, вул. Пєрвомайская, 42, кадастровий номер земельної ділянки :01:015:0342, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 865006.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий О.М. Іванова