Єдиний унікальний номер 725/4590/17
Номер провадження 2/725/916/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретаря: Слободян В.О.

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чернівціводоканал», ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання неправомірним нарахування боргу, рахунків-фактур нікчемними та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище позовом до Комунального підприємства «Чернівціводоканал», ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання неправомірним нарахування боргу, рахунків-фактур нікчемними та стягнення моральної шкоди.

Посилався на те, що у квітні 2012 року контролером КП «Чернівціводоканал» було знято пломбу з належного йому лічильника з метою спонукання його до здійснення повірки лічильника.

Такі дії представника відповідача він вважав неправомірними, у звязку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04.04.2013 року у справі №725/534/13ц від 04.04.2013 року було задоволено його позов та визнано неправомірними дії КП «Чернівціводоканал» щодо покладення обовязку повірки лічильника води на позивача. Зобовязано КП «Чернівціводоканал» здійснити демонтаж, транспортування, перевірку та монтаж лічильника води, що перебуває у власності позивача та який використовується ним для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб воду.

Тому вважає, що КП «Чернівціводоканал» протиправно обчислює обсяги та вартість спожитої води не за показниками лічильника, а по загальним нормам споживання.

Зазначив, що внаслідок протиправних дій відповідачів йому було завдано моральної шкоди, оскільки системні порушення законодавства ними призвели до погіршення стану його здоровя.

Враховуючи наведене, просив визнати неправомірним нарахування йому станом на 01.08.2017 року боргу за водопостачання та водовідведення у розмірі 10147 грн. 59 коп. і таким, що суперечить рішенню Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04.04.2013 року. Також просив стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду у розмірі 70000 гривень з погашенням підприємству таких збитків шляхом стягнення вказаної суми з безпосередніх винних осіб: головного бухгалтера ОСОБА_4 та начальника абонентного відділу ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав та підтвердив, викладені в ньому обставини. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача КП «Чернівціводоканал» позов не визнав з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях. Просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив суду, що працює в КП «Чернівціводоканал» начальником відділу. Вважає, що дії підприємства були правомірними у звязку з чим просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини, прийшов до наступного.

Правовідносини, що виникають у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, в тому числі має право і на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів від 21.07.2005 № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», договори укладаються між виконавцем та фізичною особою яка є власником квартири.

Судом встановлено, що позивач є мешканцем квартири №1 будинку 78, що по вул.Шевченка 78 м. Чернівці та є абонентом КП «Чернівціводоканал», отримував послуги по водопостачанню, індивідуальний лічильник ОСОБА_1 було взято на облік 25.06.2008 року.

10.04.2012 р. між КП «Чернівціводоканал» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідно до умов якого виконавець зобовязується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги постачання холодної води та водовідведення, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах договору.

В подальшому, у відповідності до акту від 20.09.2012 року представником КП «Чернівціводоканал» було знято пломбу з лічильника абонента ОСОБА_1 за адресою м.Чернівці вул. Шевченка, 78/1. Обовязки проведення державної повірки лічильника були покладені на позивача ОСОБА_1

Зазначені обставини були встановлені рішенням суду від 04.04.2013 року, а тому суд на підставі ст. 61 ЦПК України визнає їх такими, що не підлягають доказуванню (а.с.22-24).

Судом також встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 04.04.2013 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано неправомірними дії КП «Чернівціводоканал» щодо покладення обовязку повірки лічильника води на позивача. Зобовязано КП «Чернівціводоканал» здійснити демонтаж, транспортування, перевірку та монтаж лічильника води, що перебуває у власності позивача та який використовується ним для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб воду (а.с.22-24).

В якості обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилався саме на зазначене рішення суду.

Розглядаючи наведені вище доводи, суд вважає за необхідне зазначити таке:

Так, відповідно до частини другої статті 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фiзичнi особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних iнтервалiв) подавати засоби вимірювальної технiки на повiрку.

Частиною третьою статті 28 зазначеного Закону встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є субєктами підприємницької діяльності, власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, повязані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з пунктом 24 цього Порядку (у редакції, чинній до 24 жовтня 2014 року до дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 532) витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, у розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення їх періодичної повірки, обслуговування і ремонту, у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг.

Розмір плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води та теплової енергії, у тому числі його демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, визначається згідно з кошторисом, затверджується (погоджується) органами місцевого самоврядування і розподіляється за місяцями міжповірочного інтервалу, що встановлюється Держспоживстандартом для відповідного засобу обліку води та теплової енергії.

Отже, проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинне було здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг.

Саме таку правову позицію було викладено в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року № 6-60цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права.

05.06.2014 року було прийнято Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» у новій редакції.

Згідно ст. 17 вказаного Закону періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, розпломбування та опломбування, а також витрати на формування обмінного фонду квартирних засобів обліку холодної води включаються до складу тарифу на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Даний тариф формується відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), а також відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 15 січня 2015 року № 13 «Про затвердження Процедури встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем)».

Разом із тим, доказів включення до складу тарифу на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення, затвердженого для КП «Чернівціводоканал», витрат на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води суду надано не було.

Також суд враховує, що предмет спору у справі №725/534/13ц є відмінним від предмету спору у даній справі, рішення суду від 04.04.2013 року у справі №725/534/13-ц ОСОБА_1 не було звернуто до виконання.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 Кодексу.

Проте, як було встановлено судом, ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовною вимогою про визнання неправомірним нарахування йому станом на 01.08.2017 року боргу у розмірі 10147 грн. 59 коп., не вказав за який період було нараховано дану заборгованість, у якому розмірі ним здійснювалась оплата послуг за водопостачання та водовідведення та який дійсний розмір заборгованості. При цьому ним не було надано суду доказів на підтвердження чи спростування зазначених обставин.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дана позовна вимога необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та вина зазначеної особи.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає в діях відповідачів вини, а отже підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині відшкодування йому моральної шкоди немає.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається та підтвердити їх доказами.

Позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди, причинного звязку між діями відповідачів та негативними наслідками від цього.

Документи про наявність захворювання ОСОБА_1 не містять відомостей щодо причин захворювання, чи погіршення стану здоровя позивача у звязку з діями відповідачів.

Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства та письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.16, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст.3, 8, 10, 11, 57, 58, 59, 60, 61, 64, 79, 81, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чернівціводоканал», ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання неправомірним нарахування боргу, рахунків-фактур нікчемними та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька