АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 р. ПАТ «Златобанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просили стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 112 063,52 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом (кредитом) 69 368,00 грн., заборгованості за процентами 20 114,81 грн., заборгованість по сплаті пені 16 415,86 грн., штраф за неналежне виконання умов договору 5 000,00 грн., 3% від простроченої суми заборгованості 1 164,85 грн.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що 19.08.2013р. між АТ «Златобанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання кредиту у формі овердрафту на картковий рахунок, за умовами якого Банк надає Позичальнику кредит у формі овердрафту на поточні потреби з максимальним лімітом, заборгованості у сумі 80 000,00 грн. із троком повернення кредиту не пізніше 18.08.2014р. включно, зі сплатою процентів у вигляді фіксованої процентної ставки у розмірі 27% річних. 14.11.2014р. між АТ «Златобанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін до Кредитного договору, за умовами якого сторони виклали Кредитний договір в новій редакції, змінили форму кредитування з овердрафту на кредит, погодили встановити дату повернення кредиту не пізніше 13.11.2015р., розмір суми кредиту 69 368 грн. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши Відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених Кредитним договором. Для забезпечення виконання Кредитного договору між АТ «Златобанк» та ОСОБА_1 уклали 19.08.2013р. Договір поруки, за умовами якого Поручитель поручається перед Кредитором та зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником своїх Боргових зобов'язань перед Кредитором за кредитним договором в повному обсязі. Позичальник неналежно виконує свої зобов'язання за Кредитним договором та не сплачує проценти за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим станом на 27.10.2015р. виникла заявлена заборгованість.

Справа № 761/45041/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5759/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 89 482,81 грн., а саме заборгованість з основного боргу та по відсотках.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто в рівних частинах із відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 1 378 грн., тобто по 689 грн. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в частині вимог до ОСОБА_1, остання подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність і необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, просила рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог до в частині стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_1

В обґрунтування заявлених вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, не повідомив її належним чином про розгляд справи, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Так, апелянт вказує на те, що насправді вона не укладала з позивачем договору поруки, підписи у договорі не її. Оскільки суд першої інстанції розглянув справу за її відсутності вона була позбавлена можливості заявити клопотання про проведення почеркознавчої експертизи, а тому вважає за доцільне призначити її під час апеляційного перегляду справи.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у справі у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, а тому відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за його відсутністю.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.08.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання кредиту у формі овердрафту на картковий рахунок (а.с. 11-15), за умовами якого Банк надає Позичальнику кредит у формі овердрафту на поточні потреби з максимальним лімітом заборгованості у сумі 80 000,00 грн. для здійснення трансакцій із застосуванням Платіжної картки з Карткового рахунку при відсутності або недостатності власних коштів Позичальника на картковому рахунку, з кінцевим строком повернення кредиту не пізніше 18.08.2014р., включно, та зі сплатою процентів у вигляді фіксованої процентної ставки у розмірі 27% річних.

14.11.2014р. між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін до Договору про надання кредиту в формі, згідно якого сторони домовились викласти текст вказаного договору від 19.08.2013р. (далі - Кредитний договір) в наступній редакції, зокрема Кредитодавець надає Позичальнику кредит в сумі 69 368,00 грн., а Позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути кредит не пізніше 13.11.2015р. включно, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 27,0% річних та виконати інші умова цього Кредитного Договору (а.с. 17-23).

19.08.2013р. між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки (а.с.24-28), за умовами якого Поручитель поручається перед Кредитором та зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником своїх Боргових зобов'язань перед Кредитором за Кредитним Договором в повному обсязі таких зобов'язань. Сторони домовились, що зобов'язання Поручителя перед Кредитором є безумовним та для їх виконання та дотримання ніяких інших умов, крім передбачених цим Договором поруки та Кредитним договором не потребується.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось відповідачами, позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав належним чином та надав ОСОБА_2 кредитні кошти в розмірі та на умовах, визначених Кредитним договором, що підтверджується випискою за особовими рахунками з 19.08.2013р. по 26.10.2015р. (а.с.29-50).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за встановлених вище обставин, боржник та поручитель взяті на себе за договорами зобов'язання не виконують, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вивчивши матеріали справи, висновки яких дійшов суд першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що відповідно до положень ст. 10-11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З викладених норм права вбачається, що кожна сторонами сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлений сторонами вимог.

Звернувшись до суду з апеляційною скаргою, апелянт вказувала на єдину підставу для скасування рішення суду, а саме те, що насправді вона не укладала з позивачем договору поруки та просила призначити почеркознавчу експертизу.

Проте, будучи належним чином повідомленою, апелянт особисто в судове засідання не заявилася, що позбавило можливості отримати її експериментальні зразки підпису.

Не було надано апелянтом і вільних зразків підпису.

Колегія суддів, керуючись вимогами ч.4 ст.10 ЦПК України, роз'яснювала представнику апелянта, що для вирішення питання про призначення почеркознавчої експертизи, особа, яка заявляє клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, повинна надати суду вільні та експериментальні зразки свого підпису.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в судовому засіданні вказував, що йому відомий порядок для призначення почеркознавчої експертизи, проте за відсутності вказаний зразків підпису, заявив клопотання про призначення експертизи.

Крім того, представником апелянта не було надано суду будь-яких доказів поважності причин неявки ОСОБА_1 в судове засідання, не зважаючи на те, що відповідне клопотання було подано разом з апеляційною скаргою.

Не заявлялося ним і обґрунтоване клопотання про відкладення розгляджу справи, для надання суду необхідних зразків підпису та особистої явки апелянта в судове засідання.

Крім того, колегія суддів взяла до уваги слушне зауваження представника позивача про те, що ОСОБА_1 повідомлялася належним чином про розгляд справи в суді першої інстанції, що підтверджується зворотним повідомленням з поштової установи (а.с.84), тобто їй було відомо про розгляд даної справи, проте вона не з'явилася до суду на судове засідання та не надіслала жодних заперечень щодо заявленого позову, зокрема, і про те, що нею не укладався договір поруки.

Враховуючи все вищенаведене, зокрема, процесуальну поведінку ОСОБА_1, колегія суддів прийшла до висновку, що вона недобросовісно ставиться до своїх процесуальних прав та намагається штучно затягнути розгляд справи.

Таким чином, звернувшись до суду з апеляційною скаргою, заявивши клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, апелянтом не було виконано обов'язкових умов для призначення такої експертизи, що унеможливило суд призначити експертизу у даній справі.

Окрім зазначених доводів, жодних доказів тієї обставини, що ОСОБА_1 не укладала договір поруки з позивачем, всупереч ч.1 ст. 60 ЦПК України, апелянтом надано не було, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інших доводів щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що не має підстав для скасування чи зміни рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді