Дата документу 19.06.2017 Справа № 554/2563/17
Провадження №2/554/1970/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі: судді Чуванової А.М.

при секретарі Садошенко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади Полтавської міської ради про встановлення земельного сервітуту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до територіальної громади Полтавської міської ради про встановлення земельного сервітуту.

В судовому засіданні, до початку судового розгляду, представник відповідача заявив клопотання про передачу справи за підсудністю в Ленінський районний суд м.Полтави, оскільки спірне нерухоме майно знаходиться в Подільському районі м.Полтави, та за правилами виключної підсудності справа повинна розглядатися саме в цьому суді.

Позивач та її представник заперечували, оскільки вважають, що позивач правильно звернулася з позовом до Октябрського районного суду м.Полтави.

До початку судового розгляду у справі, заслухавши сторони, суд приходить до висновку, що справа підлягає передачі на розгляд іншому суду за правилами підсудності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено позов про встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки, що розташована в Подільському районі м.Полтави, а саме: земельна ділянка по вул..Підмонастирська,2-а в м.Полтава.

Відповідно до вимог ч.1ст.114 ЦПК України про виключну підсудність позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, такі предявляються за місцем знаходження майна або основної його частини.

У пунктах 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року роз'яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об'єктом якого є нерухоме майно.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач просить встановити на її користь безоплатний безстроковий земельний сервітут щодо земельної ділянки, що розташована за адресою: м.Полтава вул.Підмонастирська,2-а на будівництво, обслуговування та експлуатацію системи водовідведення із земельної ділянки за адресою: м.Полтава вул..Підмонастирська,3 відповідно до висновку експертизи.

Зазначені позовні вимоги стосуються нерухомого майна - земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м.Полтава вул..Підмонастирська,2-а, територіально земельна ділянка відноситься до Подільського району м. Полтави.

Частиною 1 ст. 116 ЦПК України встановлено перелік випадків, коли суд передає справу на розгляд іншому суду: 1)якщо до початку розгляду справи по суті задоволено клопотання відповідача, зареєстроване місце проживання або перебування якого раніше не було відоме, про передачу справи за місцем його проживання (перебування); 2) після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності;3) після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 4) ліквідовано суд, який розглядав справу.

Таким чином, правила ст. 116 ЦПК України мають вичерпний перелік підстав передачі справи з одного суду до іншого та містять заборону передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, за винятком випадків, встановлених цим Кодексом.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 45 постанови від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», відповідно до ч. 4 ст. 116 ЦПК забороняється передавати до іншого суду справу, яка розглядається судом, незалежно від зміни обставин, що впливають на визначення підсудності справи, крім випадків, установлених ч. 1 цієї статті.

Якщо після відкриття провадження у справі та до початку судового розгляду (розгляду справи по суті - ст. 173 ЦПК) виявиться, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду незалежно від волевиявлення сторін (п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦПК).

Згідно з ч. 1 ст. 173 ЦПК України розгляд справи по суті розпочинається доповіддю головуючого про зміст заявлених вимог.

З матеріалів справи, вбачається, що головуючий не доповідав про зміст заявлених вимог, тобто розгляд даної справи не розпочато.

Оскільки, після відкриття провадження у справі до суду поступило клопотання про передачу справи за належною підсудністю, а судом встановлено, що позовну заяву прийнято до розгляду з порушенням правил виключної підсудності, і на даний час розгляд справи по суті не розпочато, тому слід передати справу за підсудністю на розгляд в Ленінський районний суд м.Полтави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 116 ч.1 п.2 ЦПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

Справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади Полтавської міської ради про встановлення земельного сервітуту передати на розгляд іншому суду - Ленінському районному суду м.Полтави.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом 5-ти днів через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя : А.М.Чуванова