УхвалА

іменем україни

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Вінницької міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування рішення міської ради за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 25 грудня 2015 року Вінницькою міською радою на другій сесії сьомого скликання прийнято рішення № 67 «Про надання громадянам дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, укладання договору земельного сервітуту», згідно якого її сусіду - ОСОБА_5 - надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 для передачі у власність шляхом викупу для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 83 кв. м, та надано дозвіл на проведення експертної грошової оцінки зазначеної земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки у розмірі 10 % від нормативної грошової оцінки.

Вважаючи вказане рішення міської ради незаконним і таким, що порушує її права та законні інтереси, оскільки зазначена земельна ділянка є проїздом загального користування і не може передаватись у приватну власність, ОСОБА_4 просила позов задовольнити.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення Вінницької міської ради другої сесії сьомого скликання від 25 грудня 2015 року № 67 «Про надання громадянам дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, укладання договору земельного сервітуту» в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 для передачі у власність шляхом викупу для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 83 кв. м та надання дозволу на проведення експертизи грошової оцінки земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки згідно п. 1.6. додатку № 1 до рішення Вінницької міської ради від 25 грудня 2015 року № 67 в частині, що стосується земельної ділянки розміром 0,0066 га. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 грудня 2016 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Вінницької міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування рішення міської ради закрито. Роз'яснено ОСОБА_4, що розгляд зазначених позовних вимог віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 15, 205 ЦПК України, ст. ст. 2, 17 КАС України, дійшов до правильного висновку про те, що прийняття органом влади рішення згідно зі ст. 123 ЗК України про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування чи у власність. У зв'язку з цим оскарження такого рішення міської ради передбачає перевірку правомірності дій відповідача, який здійснив владні управлінські функції на основі законодавства, що узгоджується з рішенням Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» ст. 12 ЗК України, п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України.

Отже, у цій справі між сторонами відсутня визначальна ознака приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 16 грудня 2015 року № 6-2510цс15; від 19 січня 2016 року № 21-3690а15, яка є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги про те, що згідно вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України суд може відступити від правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України, безпідставні, оскільки підстав для відступлення від правового висновку Верховного Суду України немає.

Отже, судове рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим й підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.П. Штелик