Справа № 459/1440/16-ц
Провадження № 2/459/49/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Новосад М.Д.

при секретарі Марковець Т.Л.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 ідеальну частку спільно нажитого майна,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею право власності на ? ідеальну частку квартири, що за адресою: м.Червоноград, вул.Корльова, 15/82, Львівської області та право власності на ? ідеальну частку автомобіля Opel Astra Н 2011 року державний номер НОМЕР_1. На обґрунтування своїх вимог послалася на те, що з 14.07.2007 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20.11.2015 року шлюб між ними розірвано. За час шлюбу сторони набули вищевказане майно. У зв'язку із конфліктами з відповідачем, вона була вимушена покинути спільну квартиру та винаймати житло, де і проживає разом з дітьми. Квартирою та автомобілем відповідач користується самостійно. Останній вилучив усі правовстановлюючі документи на спірне майно, поніняв замки вхідних дверей, доступу до квартири та автомобіля вона не має. Згідно рішення суду відповідач сплачує аліментів на утримання дітей. Вирішити спір у позасудовому порядку відповідач не бажає.

Позивач та її представник у судовому засіданні 14.06.2017 року позовні вимоги підтримали, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні 14.06.2017 року позов визнали, проти задоволення позову не заперечували.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2007 року. Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20.11.2015 року, зокрема, вирішено розірвати шлюб між сторонами.

Від подружнього життя сторони мають двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження.

За час шлюбу сторони набули у власність квартиру № 82 у будинку № 15 на вул. Корольова, м.Червоноград, Львівська обл., що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 08.04.2016 року №56925979.

Крім того за час шлюбу сторони набули у власність автомобіль Opel Astra Н 2011 року державний номер НОМЕР_1, що визнано останніми у судовому засіданні.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.60, ч.1 ст.61, ст.68 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК (2947-14), ч.3 ст.368 ЦК) (435-15), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Згідно зі ст.60, ч.1 ст.61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оскільки сторони визнали, що усе спірне майно є їх спільною сумісною власністю, шлюбний договір сторони не уклали та відсутня домовленість між ними щодо поділу спірного майна, суд, виходячи із засади рівності часток, визнає за кожним із них право власності на ? ідеальної частки квартири та автомобіля, залишивши дане майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому сплачений позивачем судовий збір у сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності по 1/2 ідеальної частки квартири по вул.Корольова,15/82 у м.Червонограді Львівської області та по 1/2 ідеальної частки автомобіля Opel Astra Н 2011 року реєстраційним номером ВС 1923 СР.

Залишити дане майно у їх спільній частковій власності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійку сплаченого судового збору.

Рішення вступає в законну силу через десять днів з дня проголошення, якщо не буде подано апеляційну скаргу.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 - ти днів з дня його проголошення.

Суддя: М. Д. Новосад