УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П.,Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_6, фізичної особи - підприємця ОСОБА_7, про стягнення грошових коштів у порядку регресу, за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14 листопада 2011 року з вини ОСОБА_6, який керував автобусом «IKARUS 365», державний номерний знак НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «ВАЗ 217030», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_8, що належить на праві власності ОСОБА_9 Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2011 року відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та позбавлено права керування транспортними засобами.

ОСОБА_6 на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку розмір завданих збитків у зв'язку з пошкодженням автомобіля «ВАЗ 217030», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 12 881,53 грн.

06 січня 2012 року ОСОБА_9, скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування завданих йому в результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди матеріальних збитків.

Позивачем було здійснено виплату ОСОБА_9 відшкодування у розмірі 10 734,61 грн, виходячи із розрахунку: 12 881,53 грн (розмір шкоди) 2 146,92 грн (20 % ПДВ). Крім того, ними було сплачено грошову суму у розмірі 200,00 грн за проведення оцінки завданих збитків та збір необхідних документів.

Крім того, їм стало відомо, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7, у зв'язку із цим МТСБУ просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 10 934,61 грн та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 9 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2016 року, позов МТСБУ задоволено частково, стягнуто на його користь з фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 10 934,61 грн. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог заявлених до нього, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга доводів щодо скасування судових рішень судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позову МТСБУ до ОСОБА_6 не містить, а тому в цій частині рішення судів в касаційному порядку не переглядаються на підставі ст. 335 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ФОП ОСОБА_7, як власник автобусу, має відшкодовувати в порядку регресу на користь МТСБУ сплачену суму страхового відшкодування, оскільки винний у ДТП ОСОБА_6 перебував з ним, як власником автобусу у трудових відносинах. Строк позовної давності за заявленими вимогами у позивача відраховується з дати, коли ним відшкодовано потерпілому завдану шкоду.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 14 листопада 2011 року близько 16-20 год., ОСОБА_6 керуючи автобусом «Ікарус 365», д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Набережна Заводська в м. Дніпропетровську, в районі електроопори № 220, не витримав безпечну відстань та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, який рухався попереду нього, та з автомобілем НОМЕР_4, який також рухався попереду нього зліва, що призвело до ушкодження транспортних засобів.

Згідно постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2011 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за наслідками вказаної ДТП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

06 січня 2012 року ОСОБА_10, скориставшись своїм правом на отримання страхового відшкодування, з метою отримання такого відшкодування за матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, звернувся із відповідною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України.

На підставі наказу № 687 від 21 лютого 2012 року позивач платіжним дорученням від 01 березня 2012 року сплатив на користь ОСОБА_9 страхове відшкодування в сумі 10 734,61 грн.

Також, МТСБУ було сплачено грошову суму в розмірі 200,00 грн за проведення оцінки нанесених збитків та збір необхідних документів.

Пунктами 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 1, статей 2, 12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, розгляд яких проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-745цс15.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що за суб'єктним складом осіб позовні вимоги МТСБУ до ФОП ОСОБА_7, відповідно до ст. 15 ЦПК України та ст. ст. 1, 12 ГПК України, повинні розглядатися за правилами господарського судочинства.

Таким чином, рішення судів попередніх інстанцій у частині вирішення позовних вимог МТСБУ до ФОП ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів у порядку регресу необхідно скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити. Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України необхідно повідомити МТСБУ, що розгляд його позовних вимог до ФОП ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів у порядку регресу віднесено до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 205, 336, 340 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємцяОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2016 року в частині вирішення позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів у порядку регресу скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

Роз'яснити Моторному (транспортному) страховому бюро України, що воно має право з даними позовними вимогами звернутися до суду у порядку господарського судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова