РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року м. Кремінна

Справа № 414/2430/17

Провадження № 2/414/682/2017

Кремінській районний суд Луганської області в складі головуючого:

судді: Акулова Є.М

секретаря: Дегтяренко Т.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі та має повнолітнього сина,- ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається в Рубіжанському індустріально-педагогічному технікумі, проживає разом з нею. Виплата аліментів припинилася із досягненням повноліття. Позивачеві не вистачає грошей на утримання двох дітей, у зв'язку з чим вона потребує матеріальної допомоги і просить стягнути аліменти на повнолітнього, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно до 30.06.2018 року та до досягнення дитиною 23 річного віку.

У судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги. На підтвердження позовних вимог надала довідки, що вказують сплату нею комунальних послуг, витрат на придбання ліків та харчів. Вказала, що вимушена утримувати сама двох дітей. Дорослий син отримує стипендію в технікумі в розмірі приблизно 400 грн. Їй відомо, що відповідач виїздить на заробітки. Доказів, які б свідчили про зміну накраще матеріального стану відповідача, у неї немає. Також у неї відсутні докази про наявність у відповідача рухомого або нерухомого майна, або витрат на їх придбання чи обслуговування за останній час. Відомості щодо наявності грошових коштів на рахунках відповідача в фінансових установах також відсутні.

Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В попередньому судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що не працює, вимушений виїздити на заробітки, доглядає стареньких та хворих батьків, сплачує комунальні платежі і тому не в змозі надавати допомогу синові.

Вислухавши сторони, вивчивши справу, суд приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог позивачки, оскільки відповідно до ч1 ст.199 СК України, батьки зобов'язані утримувати повнолітніх доньку, сина, що продовжують навчання і в зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч2ст 199СК).

Статтею 182 СК УКраїни визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших утриманців; наявність рухомого або нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем витрати платника аліментів на придбання,утримання або обслуговування майна; інші обставини, що мають істотне значення.

Системний аналіз наведених приписів СК України вказує, що задля задоволення вимог позивач повинен довести в сукупності, що повнолітні донька, син, що продовжують навчання і в зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги і що інший з батьків взмозі надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, колишня дружина, зареєстрована та постійно мешкає в належному відповідачеві домоволодінні в м. Кремінна разом із повнолітнім сином,- ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання в Рубіжанському індустріально-педагогічному технікумі,термін закінчення навчання 30.06.2018 року. Зі слів позивачки повнолітній син отримує стипендію в навчальному закладі врозмірі приблизно 400 грн щомісячно. Відповідач в свідоцтві про народження записаний батьком повнолітнього (лс2-9).

Відповідач мешкає окремо, натепер ніде не працює, підприємцем не є, пенсії не отримує, вимушений виїздити на заробітки, доглядає стареньких та хворих батьків, сплачує комунальні платежі (лс 14-20) і тому не в змозі надавати допомогу синові.

Таким чином, позивачем не надано суду жодного переконливого доказу, що повнолітній син позивачки у зв»язку з навчанням, потребує матеріальної допомоги.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на наявність на утриманні двох дітей та надані нею довідки, що вказують про сплату нею комунальних послуг, витрат на придбання ліків, харчів ( ас 25-33), позаяк вони підкреслюють лише матеріальне становище позивача і не відносяться до предмета доказування. Позивачем не надано доказів наявності у відповідача рухомого або нерухомого майна, грошових коштів, або витрат платника аліментів на придбання, утримання або обслуговування такого майна, або інших обставин, що мають істотне значення задля вирішення спору по суті.

Навпаки, позивач надав суду докази, які заслуговують на увагу, про неспроможність сплачувати аліменти.

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів що повнолітня дитина, у зв»язку з навчанням, потребує матеріальної допомоги і спроможності відповідача сплачувати аліменти, а також приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, який не має заробітку, зобов»язаний та утримує своїх батьків похилого віку, які мають слабке здоров»я, суд приходить до висновку, що відповідач не в змозі надавати синові матеріальну допомогу і в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави, оскільки позивач звільнений законом від їх сплати.

Керуючись ст. 182, ч1 ст 199 СК України,

ст. , ст. 76-81, 141,264-265, ч6ст259,354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити за недоведеністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо Апеляційному суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Є.М. Акулов