Справа № 461/2516/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/783/2942/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Ніткевича А.В., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 березня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по виконанню судового рішення,

встановила:

13.04.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою, уточненою під час розгляду справи (а.с.1-2, 37-38), в якій просив: визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 28.03.2016 року ВП №50614797 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по виконавчому листу №461/11862/13-ц від 17.03.2014 року Галицького районного суду м.Львова «Про стягнення солідарно з Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 400 грн. судових витрат на користь ОСОБА_2Б.»; визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 щодо не вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП №46161265 по вказаному вище виконавчому листі згідно ухвали Галицького районного суду м.Львова від 10.03.2015 року по справі №461/1660/15ц; визнати неправомірними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 28.03.2016 року ВП №50614797, невиконання ухвали Галицького районного суду м.Львова від 10.03.2015 року по справі №461/1660/15ц і не відновлення виконавчого провадження ВП №46161265 та не вчинення виконавчих дій по вказаному вище виконавчому листі; зобовязати головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 відновити виконавче провадження ВП №46161265 та вчинити виконавчі дії щодо примусового виконання вказаного вище виконавчого листа.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що державний виконавець неправомірно відмовив у відкритті виконавчого провадження за пропуском строку предявлення виконавчого документу до виконання, оскільки повинен був виконати ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 10.03.2015 року, якою, зокрема, зобовязано названий відділ ДВС вчинити виконавчі дії щодо примусового виконання вказаного вище виконавчого листа, та відновити виконавче провадження, оскільки цією ухвалою суд визнав незаконною та скасував первинну постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 23.01.2015 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.03.2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_2Б відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив заявник ОСОБА_2, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу в повному обсязі. Апелянт зазначає, що поза увагою суду залишено ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 10.03.2015 року, яка підлягала обовязковому виконанню державним виконавцем відповідно до вимог ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» з відновленням виконавчого провадження по його заяві, яку він первинно подав у грудні 2014 року. Вважає, що судом не враховано вимоги цього закону щодо переривання строку предявлення виконавчого листа до виконання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника в підтримання апеляційної скарги, заперечення представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є стягувачем у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №461/11862/13-ц, виданого Галицьким районним судом м. Львова про солідарне стягнення з Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 400 грн. судових витрат на користь ОСОБА_2

Рішення суду, на підставі якого видано вказаний виконавчий лист, набрало законної сили 25.12.2013 року.

15.12.2014 року ОСОБА_2 подав у відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області заяву про примусове виконання вказаного вище виконавчого листа, який був направлений для виконання за належністю у відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (а.с.59, 60).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_5 від 23.01.2015 року (ВП №46161265) було відмовлено у відкритті виконавчого провадження на тій підставі, що виданий судом виконавчий лист не відповідає вимогам закону (а.с.62).

ОСОБА_7 цієї постанови разом з оригіналом виконавчого листа було направлено стягувачеві супровідним листом названого відділу ДВС (а.с.61).

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.03.2015 року (а.с.7-10, 63-66) визнано незаконною та скасовано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 23.01.2015 року ВП №46161265 відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України по вказаному вище виконавчому листі; визнано неправомірною бездіяльність та дії головного державного виконавця названого відділу Державної виконавчої служби України ОСОБА_5 щодо відмови у відкритті виконавчого провадження та зобовязано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_5 вчинити виконавчі дії по ВП №46161265 щодо примусового виконання вказаного виконавчого листа №461/11862/13ц про стягнення солідарно з Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 400 грн. судових витрат на користь ОСОБА_2

10.03.2016 року ОСОБА_2 надіслав у відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України заяву, в якій просив відкрити виконавче провадження (а.с.5, 79). До заяви долучив копію ухвали Галицького районного суду м.Львова від 10.03.2015 року та оригінал виконавчого листа.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 від 28.03.2016 року (а.с.4), яка є предметом оскарження за скаргою заявника ОСОБА_2 у даній справі, відмовлено у відкритті виконавчого провадження ВП №50614797 по виконанню вказаного вище виконавчого листа №461/11862/13ц, виданого Галицьким районним судом м.Львова 14.03.2014 року про стягнення солідарно з Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 400 грн. судових витрат на користь ОСОБА_2, з тієї підстави, що стягувачем пропущено строк, встановлений для предявлення виконавчого документа до виконання.

У відповідності до пункту другого частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження», у чинній на момент винесення оскаржуваної постанови редакції, виконавчий лист, виданий судом, може бути предявлений до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Перебіг вказаного строку починається з наступного дня після набрання рішенням законної сили (п.1 ч.2 ст.22 Закону).

Статтею 23 (ч.1 п.1) цього Закону передбачено, що строки предявлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, предявленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку предявлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч.2 ст.23 Закону).

Частиною першою статті 25 Закону визначено, що державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Пунктом першим частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку предявлення виконавчого документу до виконання.

Стягувач, який пропустив строк для предявлення виконавчого документа для виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку предявлення до суду, який видав виконавчий документ (ст.24 Закону).

Враховуючи наведені вище вимоги Закону й ту обставину, що після скасування судом 10.03.2015 року первинної постанови державного виконавця про відмову у відкриті виконавчого провадження від 23.01.2015 року, стягувач ОСОБА_2 подав у названий відділ державної виконавчої служби оригінал виконавчого листа лише у березні 2016 року, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про законність постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 від 28.03.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки строк для предявлення виконавчого листа до виконання закінчився у грудні 2015 року, з урахуванням тієї обставини, що 15.12.2014 року стягувач, предявивши виконавчий лист до виконання, перервав річний строк, встановлений законом для предявлення виконавчого документа до виконання.

Безпідставними є доводи апелянта про невиконання державним виконавцем ухвали Галицького районного суду м.Львова від 10.03.2015 року, оскільки в силу вимог ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець не може відкрити виконавче провадження без предявлення стягувачем оригіналу виконавчого листа, а такий стягувачем було предявлено у названий відділ ДВС лише у березні 2016 року, тобто після закінчення строку для його предявлення.

Безпідставними є також посилання апелянта на ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» щодо відновлення виконавчого провадження, оскільки норма цієї статті підлягає застосуванню лише у випадку визнання судом незаконної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу, а ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 10.03.2015 року визнано незаконною постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні скарги заявника ОСОБА_2 не допустив порушень норм матеріального та/чи процесуального закону, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Ніткевич А.В.

ОСОБА_7