Справа № 145/1581/17
Провадження №2/145/855/2017
У Х В А Л А

"21" грудня 2017 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Віценко К.А.,

позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

в справі за позовом ОСОБА_1 до СТОВ "Поділля" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до СТОВ «Поділля» про стягнення на її користь заборгованості за заробітною платою в сумі 12560, 06 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - 19820, 90 грн. та на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. Позивачка ОСОБА_1 подала клопотання про повернення їй 640 грн. надлишково сплаченого нею судового збору, мотивуючи, що дані кошти сплачені нею у даній справ надмірно, оскільки її вимоги характеризуються єдиною ціною позову, що становить 37380, 96 грн., яка складається з трьох пов'язаних майнових вимог.

В судовому засіданні позивачка та її представник позивача ОСОБА_2 клопотання підтримали з наведених у ньому підстав, просить його задоволити.

Представник відповідача СТОВ «Поділля» двічі в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку.

Суд, вислухавши позивача, її представника позивача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне клопотання задоволити, виходячи з наступного.

Аналіз частини другої статті 23 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку щодо немайнового характеру моральної шкоди, оскільки вона полягає у немайнових втратах для особи, а саме:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, майнові елементи у законодавчому визначенні (дефініції) моральної шкоди відсутні. Отже, моральна шкода є немайновою.

Майновий чи немайновий характер позовної вимоги про відшкодування (компенсації) моральної шкоди залежить від такого.

Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою.

Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" за позов майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640 грн.

Відповідно до п. 10 ст.176 ЦПК України ціна позову у позовах, що складається з кількох самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.

Оскільки на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору щодо позовної вимоги про стягнення заробітної плати, ціна позовних вимог, що має бути оплачена судовим збором становить 24820,90 грн. (19820,90 грн +5000 грн.), а відтак розмір судового збору має складати 640 грн.

Так як позивачкою сплачено 1280грн., надлишково сплачену суму судового збору в сумі 640 грн., відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» слід повернути позивачу.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Керуючись ст. ст. 176, 222 ЦПК України, ст.ст. 1,7 Закону України «Про судовий збір» ,

ухвалив:

Клопотання задоволити.

Зобовязати Управління державного казначейства у Тиврівському районі ГУ Державного казначейства України у Вінницькій області повернути ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 640грн. згідно квитанції ПАТ КБ "ПриватБанк" № 0.0.874343446.1 від 19.10.2017 р.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Кіосак Н. О.