_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4943/16-ц
Провадження № 2/520/5501/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2017 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

при секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Київська районна адміністрація Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав,

Встановив:

Позивач звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, 2012 року народження, стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з»явився, сповіщався судом про час і місце слухання справи відповідно до вимог закону. Крім того, в газеті «Одеські вісті» № 24 від 04.04.2017 року суд розмістив відповідне оголошення для відповідача ОСОБА_2 про час і місце слухання справи.

Представник Київської райадміністрації, як органу опіки та піклування проти позову не зперечував і підтримав висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні малолітнього ОСОБА_3,2012 року народження.

Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2011року по 2013 рік. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу між сторонами малолітній ОСОБА_3,2012 року народження залишився проживати з матір»ю.

Позивачева сторона доводить, що відповідач долею сина не цікавиться, станом здоров'я- не опікується, з дитиною не спілкується, участі у вихованні і в утриманні дитини не приймає, що син не знає батька і не має ніяких почуттів до нього, тому вимагає позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, посилаючись на інтереси дитини.

На підтвердження позову позивачева сторона посилається на такі докази: довідку з місця проживання, свідоцтво про народження ОСОБА_3, рішення Київського райсуду м.Одеси від 30.07.2013 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, довідку з КУ «ДГП №6», довідку з ГУ Національної поліції в Одеській області щодо місця знаходження ОСОБА_2, повідомлення Одеського ДНЗ «Ясла-садок №260» до органу опіки та піклування щодо малолітнього ОСОБА_3, висновок Київської рай адміністрації як органу опіки та піклування від 29.03.2017 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3,2012 року народження.

При викладених обставинах суд вважає позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3,2012 року народження обгрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав:

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ, зобов'язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є позбавлення батьківських прав того з батьків, хто неналежно виконує свої батьківські обов'язки. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З аналізу змісту норми закону (п.2 ч.1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов'язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов'язків, передбачених ст.150 СК України.

Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" надав такі роз»яснення: позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 цієї ж постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В ході судового розгляду справи отримані достовірні відомості, які свідчать про навмисне невиконання відповідачем своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітнього сина ОСОБА_3,2012 року народження, оскільки протягом тривалого часу він не проявляє відносно дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у його вихованні та утриманні, не піклується про стан здоров'я та розвитку, хоча зобов'язаний це робити.

Право позивачки звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав передбачено ст.165 СК України.

Керуючись ст.213, 214, 215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_2,1992 року народження - громадянина України- позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача,наданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Калашнікова О. І.