Справа №464/3765/17
пр.№ 4-с/464/176/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого-судді Мички Б.Р.,

за участю секретаря судового засідання Янишин М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову, рішення та бездіяльність державного виконавця,

у с т а н о в и в :

ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (ПАТ «Львівгаз») звернулося до суду зі скаргою на постанову, дії та бездіяльність державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів у виконавчому провадженні №42557286. В обґрунтування покликається на те, що постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу Сихівського районного суду м.Львова за заявою ПАТ «Львівгаз» про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за спожитий природний газ. У подальшому 29 вересня 2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Проте постанова стягувачу не надходила та про таку стало відомо лише у травні 2017 року з відповіді на відповідний запит. Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу слугувало те, що у боржника відсутнє майно. Проте акт державного виконавця про перевірку майнового стану боржника у матеріалах виконавчого провадження відсутній, опис майна боржника не здійснювався, не вжито додаткових заходів щодо забезпечення доступу до житлового приміщення боржника, не ініційовано питання про обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Таким чином заявник вважає бездіяльність державного виконавця щодо не направлення на адресу ПАТ «Львівгаз» постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві та дії щодо винесення такої постанови неправомірними, у звязку з чим вказану постанову необхідно скасувати та зобовязати державного виконавця відновити виконавче провадження.

Представник ПАТ «Львівгаз» у судове засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд скарги за його відсутності.

Представник Сихівського ВДВС м.Львів подав до суду письмове заперечення згідно з яким просить у задоволенні скарги відмовити за безпідставністю, а розгляд справи проводити у відсутності представника установи. Направлено суду копії матеріалів виконавчого провадження №42557286.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3, будучи повідомленими про розгляд скарги, у судове засідання не з*явилися, що не є перешкодою для розгляду скарги.

У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України

Дослідивши матеріали скарги, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у провадженні Сихівського відділу державної виконавчої служби Львівського управління юстиції /в подальшому Сихівський відділ державної виконавчої служби м.Львів/ перебувало виконавче провадження №42557286, відкрите 21 березня 2014 року, з примусового виконання судового наказу Сихівського районного суду м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 /боржник/, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Львівгаз» /стягувач/ 702,21 грн. боргу за газопостачання, 114,70 грн. судового збору. 29 вересня 2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (1999 року).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (1999 року), чинного на момент вчинення оскаржуваних дій, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Оскаржувана постанова мотивована наступним. Боржник добровільно рішення суду не виконує. Згідно з Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек встановлено відсутність зареєстрованого майна за боржником. Згідно відповіді УДАІ у Львівській області зареєстровані транспортні засоби за боржником відсутні. Згідно з відповіддю ДПС України боржник на податкому обліку не перебуває, не працює, не отримує доходів. Згідно з відповіді УПФ України боржник не перебуває на обліку в управлінні, не отримує пенсію та не працює за трудовими чи цивільно-правовими договорами. При виході 17 липня 2014 року за місцем проживання боржника ліквідного майна не виявлено, про що складено відповідний акт, який підписано представником, юристом ПАТ «Львівгаз» ОСОБА_4 без жодних зауважень.

Ці обставини підтверджуються інформацією з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, а також матеріалами виконавчого провадження ВП №42557286.

При цьому за вимогами п.7 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» /в редакції чинній на момент вчинення оскаржуваних дій/, якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим документом не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на житло боржника чи земельну ділянку не здійснюється.

Тобто, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження та з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, державним виконавцем було проведено виконавчі дії, що спрямовані на розшук майна боржника, проте, такого майна виявлено не було, у звязку з чим стягнути борг не виявилось можливим.

У скарзі ПАТ «Львівгаз» посилається на те, що державним виконавцем не було застосовано такого заходу впливу на боржника як обмеження права на виїзд за кордон. Проте, застосування такого заходу впливу можливе лише в разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням (п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції на момент вчинення оскаржуваних дій). Матеріали виконавчого провадження не містять документів, які свідчать про ухилення боржника від виконання рішення.

Також ПАТ «Львівгаз» не зазначив про обставини, які свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду. Посилання ПАТ «Львівгаз» на те, що державним виконавцем безпідставно не було застосовано обмеження права боржника на виїзд за кордон, є припущенням та жодним чином не підтверджено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в ході виконавчого провадження державним виконавцем вжито усі необхідні заходи з метою належного виконання судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Повернення виконавчого документа відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства, про що внесено відомості до Єдиного реєстру виконавчих проваджень, доступ до якого має кожна зі сторін виконавчого провадження.

Тому відсутні підстави для висновку, що діями державного виконавця порушено права чи свободи стягувача, у звязку з чим, у задоволенні скарги щодо визнання неправомірною бездіяльності, дій та постанови державного виконавця від 29 вересня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, а також зобов*язання про відновлення виконавчого провадження, як похідної вимоги, необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.208-210, 383, 386, 387 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

у задоволенні скарги публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз»постанову, рішення та бездіяльність державного виконавця відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Б.Р.Мичка