Номер провадження: 22-ц/785/3536/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Плавич Н.Д.

суддів: Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі Сідлецькій Ю.С.,

у відкритому судовому засіданні

розглянула апеляційну скаргу заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, яка діє в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області

на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Агро-вест-2005», Петрівської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області,

про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

29 листопада 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Тарутинського районного суду Одеської області з позовною заявою до ТОВ «Агро-Вест-2005» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 25 січня 2006 року між ним та відповідачем, ТОВ «Агро-вест-2005» було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, будівлі зернотоку за адресою: вул. Садова 1а, с. Петрівка, Тарутинський район, Одеська область, за нерухоме майно було сплачено 60000 грн., що підтверджується договором та розпискою. В свою чергу, відповідачу, нерухоме майно, що ним було відчужено, належало на підставі договору купівлі продажу від 05.05.2005 року. На теперішній час відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення угоди, уточнив позов, позивач просив:

визнати договір купівлі продажу від 22 січня 2006 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агро-Вест-2005» дійсним;

визнати за ОСОБА_2 право власності на будівлю зернотоку за адресою: вул. Садова, 1а, с. Петрівка Тарутинського району Одеської області.

Позивач ОСОБА_2 до суду першої інстанції не зявився, подав заяву про те, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, розглянути справу за його відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися.

Сільський голова подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог (а.с. 72, 73).

Рішенням суду першої інстанції від 15 грудня 2016 року позовна заява ОСОБА_2 була задоволена в повному обсязі (а.с.75-77).

В апеляційній скарзі апелянт, заступник керівника Білгород Дністровської місцевої прокуратури Одеської області, просить скасувати рішення місцевого суду, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на порушення місцевим судом вимог матеріального і процесуального права.

В апеляційному суді представник прокуратури Одеської області доводи апеляційної скарги підтримав. Представник Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області висловила свої доводи щодо обставин справи та рішення суду, законність якого перевіряється апеляційним судом.

Інши учасники судового процесу до апеляційного суду не зявилися, про день і час розгляду справи повідомлялися.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, доводи скарги, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Задовольнивши позовні вимоги щодо визнання дійсною угоду між позивачем та відповідачем, визнав за позивачем право власності на будівлі та споруди зернотоку, які складаються з літерів: «А», «А1», «А2» - будівлі зерноскладу площею 950,5кв.м, літери «Б» - вагова площею 12,8кв.м, літери «В» ЗАВ -20 площею 84,2кв.м , №1-2, надвірних споруд, «I» - інші споруди, місцевий суд виходив з того, що позовні вимоги обгрунтовані доказами, що зібрані у справі. Сторони при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди з усіх істотних умов договору та виконали усі його умови, відповідач ТОВ «Агро-Вест-2005» з моменту підписання договору і по даний час ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору, на теперішній час нотаріальне посвідчення цього договору не є можливим внаслідок припинення діяльності відповідача.

Колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

По матеріалам встановлено, що 22.01.2006 року в простій письмовій формі між ТОВ «Агро-Вест-2005» (Продавець) та ОСОБА_2М.( покупець) був укладений договір купівлі- продажу нерухомого майна, згідно з п. 1.1 якого ТОВ «Агро-Вест-2005» передало у власність, а ОСОБА_2 прийняв у власність належні продавцю нежитлові приміщення будівель та споруд зернотоку, що знаходяться за адресою: Одеська обл., Тарутинський р-н, с.Петрівка, вул.Садова, 1а(а.с.69-70).

Відповідно до п.1.2 вказаного договору відчужувані нежитлові приміщення належать ТОВ «Агро-Вест-2005» на підставі договору купівлі-продажу від 05.05.2005 року.

В матеріалах справи є копія договору №15, укладеного 05.05.2005 року в простій письмовій формі між агропромисловим приватним підприємством «Натур і К» (постачальник) та ТОВ «Агро-Вест-2005» (покупець), згідно п.1.1 якого постачальник зобовязався передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити продукцію згідно рахунку(а.с.25-26).

Відповідно до акту прийому передачі від 26.11.2005 року, який є додатком до договору №15 від 05.05.2005 року, АПП «Натур і К» передало у власність ТОВ «Агро-Вест-2005»: запарник у кількості 1 шт., свинарник №89 у кількості 1 шт., свинарник-маточник №4 у кількості 1 шт., пристосування ЗАВ-20 у кількості 1 шт., вагові 30 тон у кількості 1 шт., склад №16 у кількості 1 шт., трансформатор ТН-250 у кількості 1 шт. Адреса вказаного майна в акті прийому-передачі не зазначена (а.с.27).

За даними інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.12.2016 року, станом на 13.12.2016 року будівля та споруди зернотоку за адресою: Одеська обл., Тарутинський р-н, с.Петрівка, вул.Садова, 1а, зареєстровані та належать на праві приватної власності АПП «Натур і К» на підставі свідоцтва про право власності, виданого 09.03.2005 року виконавчим комітетом Петрівської Другої сільської ради (рішення №7 від 15.02.2005 року). Відповідно до зазначеної довідки вказане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 24900 кв.м.(а.с.41-42)

Відповідно до листа Петрівської Другої сільської ради від 20.02.2017 року №32 земельна ділянка, на якій розташоване спірне нерухоме майно, належать до земель сільськогосподарського призначення під господарськими будівлями та спорудами Петрівської Другої сільської ради. Земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч. 1 ст. 210 цього Кодексу правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Частиною 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. З ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Враховуючи те, що договір від 22.01.2016 року підлягав нотаріальному посвідченню, державній реєстрації, відповідно вказаний договір не може бути визнаний дійсним на підставі ч.2 ст.220 ЦК України.

Звертається увага, що в матеріалах справи відсутні докази реального виконання вказаних договорів, зокрема відсутні докази здійснення оплати, акти приймання-передачі, докази тому, що відповідач ухиляється від нотаріальної реєстрації.

Відповідно до листа Петрівської Другої сільської ради від 20.02.2017 року №32 земельна ділянка, на якій розташоване спірне нерухоме майно, належить до земель сільськогосподарського призначення під господарськими будівлями та спорудами Петрівської Другої сільської ради.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною 2 цієї статті передбачено, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності», чинному станом на момент підписання спірного договору, при розмежуванні земель державної та комунальної власності до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст передаються: усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності та земель, віднесених до державної власності; земельні ділянки за межами населених пунктів, на яких розташовані об'єкти комунальної власності; землі запасу, які раніше були передані територіальним громадам сіл, селищ, міст відповідно до законодавства України; земельні ділянки, на яких розміщені об'єкти нерухомого майна, що є спільною власністю територіальної громади та держави.

Отже, спірне нерухоме майно розташоване на земельній ділянці державної форми власності. Таким чином, набувши у незаконний спосіб право власності на нерухоме майно, до позивача у незаконний спосіб переходить право користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Рішення, що оскаржується постановлено з порушенням вимог матеріального і процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у позові.

При подачі апеляційної скарги прокуратурою Одеської області було сплачено судовий збір у розмірі 606,32 грн., що підтверджується документально.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з позивача ОСОБА_2 на користь прокуратури Одеської області стягується судовий збір у вказаному розмірі.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч1 п2, 300 ч1 п.п.3, 4 ,316, 317, 3419 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області задовольнити, рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 15 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Агро-вест-2005», Петрівської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності скасувати.

Відмовити в позові ОСОБА_2 до ТОВ «Агро-вест-2005», Петрівської Другої сільської ради Тарутинського району Одеської області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будівлі та споруди зернотоку, які складаються з літерів: «А», «А1», «А2» - будівлі зерноскладу площею 950,5кв.м, літери «Б» - вагова площею 12,8кв.м, літери «В» ЗАВ -20 площею 84,2кв.м, №1-2, надвірних споруд, «I» - інші споруди за адресою: вул. Садова, 1а, с. Петрівка Тарутинського району Одеської області.

Рішення набуває чинності негайно після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.Д. Плавич

ОСОБА_3

ОСОБА_4