Справа № 466/2627/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І

при секретарі Луців К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, від імені яких діє представник Москвіта Зіновій Йосипович, до ОСОБА_4, Управління державної реєстрації Львівської міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,

у с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, від імені яких діє представник Москвіта Зіновій Йосипович, пред'явили в суд позов до ОСОБА_4, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначали про те, що їй, ОСОБА_1, на праві приватної власності належить 3/5 частини будинку АДРЕСА_1.

На підставі договору довічного утримання, укладеного 20 квітня 2007 року між їх батьком ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_4, рішенням реєстратора було здійснено державну реєстрацію права власності на 2/5 частини зазначеного будинку за ОСОБА_4

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2014 року зазначений договір довічного утримання визнано недійсним.

25 липня 2015 року в Третю львівську державну нотаріальну контору ними було подано заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх батька. Спадковим майном є 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Спільник З.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5, про що 19 листопада 2015 року винесена відповідна постанова.

Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом мотивована тим, що ОСОБА_5 помер і 2011 році у тому здійснити державну реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав неможливо, так як відповідно до п.10 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, заявник повинен особисто подати заяву та пред'явити документ, що посвідчує його особу. Крім того, на даний час право власності на зазначену частину будинку згідно даних Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_4, який не згідний подати заяву про скасування державної реєстрації його права власності.

З огляду на такі обставини, просили ухвалити рішення, яким скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та визнати за кожним з них, позивачів, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 право власності на 2/15 з 2/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

В процесі судового розгляду до участі в справі в якості належного співвідповідача замість відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції було залучено Управління державної реєстрації Львівської міської ради, до повноважень якого на даний час віднесено повноваження щодо реєстрації прав власності та їх обтяжень на нерухоме майно.

Ухвалою Шевченківського районного суду м Львова від 29 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2, від імені яких діє представник Москвіта З.Й., до ОСОБА_4, Управління державної реєстрації Львівської міської ради в частині позовних вимог про визнання за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 права власності на 2/15 з 2/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України було залишено без розгляду.

В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 13 грудня 2017 року о 15.30 год., учасники процесу не з'явились та від представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 - адвоката Москвіти З.Й. та представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Козія А.В. до суду подані заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі.

У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання 13 грудня 2017 року всіх учасників процесу, фіксування цього судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2, від імені яких діє адвокат Москвіта З.Й., підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При вирішенні справи суд керується загальними засадами цивільного законодавства, зокрема засадами справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Приписами ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1) та ОСОБА_2 є рідними сестрою і братом та вони проживають в будинку АДРЕСА_1, 3/5 частин якого належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1

Раніше у вказаному будинку також проживав їх батько ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, який до 20 квітня 2007 року був співвласником 2/5 частин цього будинку.

На підставі договору довічного утримання, укладеного 20 квітня 2007 року між батьком позивачів - ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_4, рішенням реєстратора ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Гаталяк О.Г. 26 квітня 2007 року було здійснено державну реєстрацію права власності на 2/5 частини зазначеного будинку за відповідачем ОСОБА_4

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2014 року в цивільній справі №1328/3677/12 зазначений договір довічного утримання, який був укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю. і зареєстрований в реєстрі за №1254, було визнано недійсним. Вказане рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2015 року.

25 липня 2015 року позивачами було подано в Третю львівську державну нотаріальну контору заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх батька ОСОБА_5, а саме, на спадкове майно у вигляді є 2/5 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Спільник З.В. позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5, про що 19 листопада 2015 року винесена відповідна постанова. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом мотивована тим, що ОСОБА_5 помер у 2011 році, а тому здійснити державну реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав неможливо, так як відповідно до п.10 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року №868, заявник повинен особисто подати заяву та пред'явити документ, що посвідчує його особу. Крім того, на даний час право власності на зазначену частину будинку згідно даних Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_4.

З наведених в позовній заяві обставин та долучених до неї доказів випливає, що відповідач ОСОБА_4 не бажає подати заяву про скасування державної реєстрації його права власності на частину будинку АДРЕСА_1.

Суд вважає, що наявність реєстрації права власності за ОСОБА_4 на 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами на підставі договору довічного утримання від 20 квітня 2007 року, який визнаний в судовому порядку недійсним, порушує спадкові права позивачів, а тому їх позов є підставним та таким. що підлягає до задоволення.

Згідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись 10, 11, 88, 197, 209, 210, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 386 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, яка проведена рішенням реєстратора ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Гаталяк О.Г. 26 квітня 2007 року на підставі договору довічного утримання, який був укладений 20 квітня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Єгоровою Н.Ю. і зареєстрований в реєстрі за №1254.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 275, 60 грн. (двісті сімдесят п'ять гривень шістдесят копійок) витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. І. Кавацюк