У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Коломийська міська рада Івано-Франківської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що він та ОСОБА_4. є співвласниками будинку по АДРЕСА_1 і користувачами земельною ділянкою площею 163,84 кв. м за вказаною адресою.

Вказував, що заїзд та прохід до його земельної ділянки, що знаходяться за будинком, вглибині від вул. Довбуша, можливий лише через спірну земельну ділянку, що виділена йому та відповідачці у спільне користування. На спірній земельній ділянці знаходиться огорожа (ворота), яка встановлена відповідачкою і якою перекрита по ширині спірна земельна ділянка.

У варіанті № 1 графічних матеріалів висновку судової земельно-технічної експертизи, який у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, визнання незаконним рішення міської ради, виділ у натурі частки земельної ділянки, визнано доказом і відповідно до якого судом ухвалено рішення від 07 грудня 2006 року, вказано, що огорожа (ворота), які встановлені ОСОБА_4 підлягають демонтажу (зносу). Незважаючи на вказане, відповідачка ворота не демонтувала, а постійно перешкоджає проїзду транспортним засобам по спірній земельній ділянці до присадибної земельної ділянки позивача. Крім того, встановлені відповідачкою на спільній земельній ділянці ворота утруднюють заїзд його автомашини до його земельної ділянки, оскільки ширина воріт 2,44 м, а ширина машини (з дзеркалами заднього виду) - 2,30 м.

Також вказував, що відповідачка на спірній земельній ділянці до входу до веранди останньої встановила сходинку шириною 30 см, чим звузила спірну земельну ділянку до ширини 2,14 м і тим самим унеможливила проїзд до його земельної ділянки. Вважав, що внаслідок таких дій порушено його права землекористувача, фактично він не в змозі у повній мірі користуватися своєю земельною ділянкою, завезти автомобілем добрива, забрати урожай.

Просив суд зобов'язати ОСОБА_4. демонтувати огорожу (металеві ворота), позначену буквою «N» у варіанті № 1 графічних матеріалів висновку судової земельно-технічної експертизи, що знаходиться на земельній ділянці площею 163,84 кв. м по АДРЕСА_1 і яка виділена у спільне користування сторонам, демонтувати збудовану на вказаній земельній ділянці сходинку до входу у веранду відповідачки, забрати вольєр з собакою з вказаної земельної ділянки, не чинити йому перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2016 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_4. не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться по АДРЕСА_1 виділеною у спільне користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і звільнити земельну ділянку спільного користування по АДРЕСА_1 від встановленого вольєра з собакою. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2016 року рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2016 року у частині відмови у позові про зобов'язання демонтувати огорожу скасовано, ухвалено у цій частині нове рішення, яким зобов'язано ОСОБА_4 демонтувати огорожу (металеві ворота) шириною 2,8 м на земельній ділянці площею 163,84 кв. м, що виділена у спільне користування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_1. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками будинку по АДРЕСА_1 і користувачами земельної ділянки площею 163,84 кв. м, що знаходиться за вказаною адресою.

На підставі договору дарування від 23 серпня 2000 року позивач є власником 27/50 частини будинку по АДРЕСА_1.

Згідно з договором купівлі-продажу від 20 травня 1992 року 23/50 частини вказаного будинку належить на праві власності відповідачці.

За вказаним будинком обліковується земельна ділянка загальною площею 1153 кв. м.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2007 року, встановлено порядок користування вказаною земельною ділянкою. Згідно з варіантом № 1 висновку судової земельно-технічної експертизи від 23 червня 2006 року виділено позивачу у постійне користування 451,51 кв. м земельної ділянки, розміщеної на двох площах розміром 261,13 кв. м та 190,38 кв. м., а відповідачці виділено у постійне користування 384,62 кв. м земельної ділянки. Залишено у спільному користуванні сторін земельну ділянку площею 163,84 кв. м, яка межує з суміжним землекористувачем ОСОБА_5 по довжині 48,22 м та по ширині: від вул. Довбуша 3,87 м біля металевої хвіртки відповідачки - 2,80 м та на початку земельної ділянки позивача - 3,48 м. Виділено позивачу у тимчасове користування 82,62 кв. м, а відповідачці - 70,38 кв. м (а. с. 42−45).

Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 на межі земельної ділянки, що виділена сторонам у спільне користування, встановила металеві ворота (огорожу), без погодження з землекористувачем ОСОБА_3 та без відповідного дозволу органу місцевого самоврядування на встановлення таких воріт, що перешкоджає позивачу вільному доступу до спільної частини земельної ділянки та до іншої належної йому на праві користування земельної ділянки, що розташована за межами прибудинкової території.

У висновку судової земельно-технічної експертизи віл 23 червня 2006 року зазначено, що огорожа (ворота), що встановлена відповідачкою підлягає демонтажу (зносу). Беручи за основу варіант розподілу земельної ділянки суд першої інстанції при постановленні судового рішення від 07 грудня 2006 року не дійшов до висновку про знесення цієї огорожі, оскільки такі позовні вимоги не заявлялися.

Оскільки доведено, що відповідачка встановленням спірної огорожі (металевих воріт) на межі наданої у спільне користування земельної ділянки площею 163,84 кв. м чинить позивачу перешкоди у вільному доступі до цієї земельної ділянки та іншої земельної ділянки, яка надана йому у постійне користування, апеляційний суд обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання відповідачки демонтувати встановлену нею огорожу (металеві ворота) шириною 2,8 м.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Дем'яносов М.В. Маляренко А.В.