АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Усика Г.І.

секретар: Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу СокуренкоНаталії Вікторівни в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/6138/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Катющенко В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Дніпровськогорайонного суду м. Києва від 21лютого 2017 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі по тексту - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Не погодившись із таким рішенням суду, СокуренкоН.В. в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю. Зазначає, що підписуючи заяву позичальника ОСОБА_2 вказав, що він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та виразив згоду на те, що заява разом із запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Тому, висновки суду про недоведеність укладення договору є помилковими. Також, суд не врахував правову позицію, яка була висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17 червня 2011 року ОСОБА_2 було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанку», в якій зазначено, що він разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.5).

В анкеті-заяві міститься інформація про те, що ОСОБА_2 ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними. Також ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис в заяві (а.с.5, зворот).

Відповідно до визначених умов ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 1 500, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не виконує свої зобов'язання за договором, у вересні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка відповідно до наданих розрахунків станом на 01 вересня 2016 року становить 13 705, 25 грн., яка включає в себе 4 976, 39 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 6 500, 04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 100, 00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 628, 82 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.3-4).

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», виходячи з того, що позивач не надав доказів укладення з відповідачем кредитного договору, оскільки не довів отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам'ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою свідчило про укладення договору банківських послуг у належній формі, видачі останньому кредитної картки та відкриття на його ім'я рахунку.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 634 ЦК Українидоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 червня 2011 року ОСОБА_2 складена та підписана Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві ОСОБА_2 підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Таким чином, відповідач фактично підтвердив приєднання його до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був відсутнім в судовому засіданні, судом було ухвалено заочне рішення.

Матеріали справи не містять доказів оспорення відповідачем факту укладення кредитного договору, відкриття йому рахунку та отримання кредитної картки.

Також, в обґрунтування доводів апеляційної скарги представник ПАТ КБ «ПриватБанк» надав копію Довідки про умови кредитування, підписаної ОСОБА_2, виписки з рахунку ОСОБА_2 станом на 24 травня 2017 року, яка є підтвердженням видачі відповідачу кредиту та користування карткою, а також копію Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних карт від 05 листопада 2012 року.

Таким чином, у суду були відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» через недоведеність укладення між сторонами договору.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постановах від 11 березня 2015 року у справі №6-16цс15, від 11 лютого 2015 року №6-240цс14 та від 10 червня 2015 року №6-698цс15, оскільки вони були винесені з підстав неоднакового застосування судами положень ст. 259 ЦК України, що стосуються укладення договору про збільшення позовної давності.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції представник ПАТ КБ «ПриватБанк» надав письмові пояснення та зазначив, що сторонами вирішено питання щодо погашення заборгованості відповідачем ОСОБА_2, відповідач сплатив заборгованість перед банком в повному обсязі, що підтверджується випискою по картковому рахунку. Вказані обставини виключають можливість задоволення позовних вимог банку.

Враховуючи викладене, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» має бути відмовлено у зв'язку зі сплатою відповідачем заборгованості, яка є предметом позову.

Відповідно, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Сокуренко Наталії Вікторівни в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

Г.І. Усик