Справа № 242/2320/17
Провадження № 6/242/131/17
УХВАЛА

Іменем України

13 червня 2017 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Коліщук З.М.,

з участю секретаря Яцканич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України подання державного виконавця Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

Державний виконавець Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (надалі Селидівський ВДВС) ОСОБА_2 12.06.2017 року звернувся до суду з поданням про вирішення питання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України та вилучення закордонного паспорта, який можливо виданий вказаній особі.

У обґрунтування вказаного подання державний виконавець Селидівського ВДВС посилався на те, що у нього на виконанні перебуває виконавчий лист №533/928/12 від 28.03.2017 року, виданий Селидівським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь КЛПУ Селидівська міська лікарня матеріального збитку у розмірі 1801,00 грн. Однак, боржником виконавчий документ не виконано, кошти на рахунок стягувача не сплачені, на виклики до відділу ДВС не реагує та не вчинено дій, спрямованих на виконання виконавчого листа. Просить розглянути зазначене подання без її участі.

Дослідивши обставини подання, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що у поданні слід відмовити з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Частиною першою статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що відповідно до цього Закону державними виконавцями є, зокрема, заступники керівники органів державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 19) ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

На підтвердження фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань державним виконавцем подано: копію виконавчого документу, копію постанови про відкриття виконавчого провадження, копію відповіді Держгеокадастру у м.Селидове та м.Новогродівка, копія відповіді ТСЦ № 1444 м.Покровськ, копію відповіді ФССНВ, копію інформаційної довідки ДРРП.

Інших доказів умисного ухилення боржником від виконання зобов'язань, державний виконавець Селидівського ВДВС не надав, а судом такі обставини і докази не встановлені.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання державного виконавця Селидівського ВДВС у поданні про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню, зокрема, доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

Ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) означає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання.

Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець Селидівського ВДВС у даному поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

Відсутність добровільного виконання судового рішення не свідчить про ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням інших органів (посадових осіб).

Так як зазначене подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, на час звернення з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду, факт ухилення боржником від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, не встановлено.

Пунктом 5) ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Згідно ч.1 ст.2 вказаного Закону, документом, що дає право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Посилаючись на ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" державним виконавцем Селидівського ВДВС не надано доказів, які б вказували, на те, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та має намір виїхати за межі України, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 313 ЦК України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Крім того, статтею ст. 377-1 ЦПК України таЗаконом України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України суд не наділений таким повноваженням як прийняття рішення про вилучення у боржника паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а тільки може ухвалити рішення про тимчасове обмеження громадянина України, який має паспорт, у праві виїзду за межі України.

Виходячи із системного аналізу наведеного законодавства, суд дійшов висновку про те, що за поданням державного виконавця підлягає вирішенню у порядку, визначеному ст. 3771 ЦПК України, тільки питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особиабо керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі Україниу звязку з його ухиленням від виконання судового рішення, що перебуває на виконанні у державного виконавця а інші питання, зазначені у поданні, не підлягають вирішенню судом у порядку, визначеному ст. 3771 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, у звязку з тим, що суду не надано доказів на підтвердження умисного ухилення боржника від виконання рішення суду, подання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 208-210, 377-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та вилучення закордонного паспорта ОСОБА_1, котра проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд до апеляційного суду Донецької області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя