Справа № 162/415/17 Головуючий у 1 інстанції: Фазан О.З.
Провадження № 22-ц/773/1485/17 Категорія: 2 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

за участю секретаря Губарик К. А.,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернувся в суд із зазначеним позовом. Вказував на те, що він з 1993 року до 06 березня 2012 року перебував у шлюбі з ОСОБА_3, під час якого ними було придбано автомобіль «Фольксваген Кадді» 2006 року випуску, який зареєстрували на відповідачку ОСОБА_3

Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 07 квітня 2015 року цей автомобіль було визнано їх спільною сумісною власністю з ОСОБА_3, а також визначено їх частки по 1/2 у цьому автомобілі як у неподільній речі.

Крім того позивач також зазначав, що даний автомобіль, без погодження з ним, за сприяння відповідачки ОСОБА_3, двічі був відчужений і переоформлений на іншу особу.

Так, 23 липня 2015 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, зазначений автомобіль в було перереєстровано на нового власника ОСОБА_5

Також ОСОБА_4 вказував, що за його позовом рішенням Апеляційної суду Волинської області від 09 лютого 2017 року один із договорів купівлі-продажу спірного автомобіля, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7, був визнаний недійсним.

Уточнивши позовні вимоги ОСОБА_4 просив суд витребувати у відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 у користь його та ОСОБА_3, як співвласників спірного майна, зазначений автомобіль разом з правовстановлюючими документами та ключами, до нього вказавши, що дане судове рішення є підставою для внесення відповідних записів про державну реєстрацію права власності на цей автомобіль за співвласниками на праві спільної часткової власності по 1/2 частці - ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати.

27 вересня 2017 року ухвалою Ратнівського районного суду до участі у справі як співвідповідачів залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року позов задоволено частково, витребувано у ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 спірний автомобіль «Фольксваген Кадді», 2006 року випуску, разом з правовстановлюючими документами на нього та ключами, який належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частці йому та ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 76450 грн. вартість вказаного автомобіля. Також стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь позивача ОСОБА_4 по 320 грн. відшкодування понесених ним судових витрат.

У поданій на рішення апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_3 просить його скасувати як незаконне, прийняте судом без повного з'ясування всіх обставин, які мають значення для справи, із невідповідністю висновків суду встановленим обставинам та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль вибув з володіння одного з його співвласників із часткою 1/2 позивача ОСОБА_4 поза його волею, а інші співвласник таких вимог на заявив, тому вказаний автомобіль підлягає витребуванню від добросовісних набувачів разом з правовстановлюючими документами та ключами до нього.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 1993 року по 06 березня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання поряд з іншим майном ним було придбано автомобіль «Фольксваген Кадді», 2006 року випуску, який зареєстрували на відповідачку ОСОБА_3

Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 07.04.2015 року, яке набрало законної сили, було встановлено, що спірний автомобіль «Фольксваген Кадді», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_3, і в порядку поділу майна подружжя, визнано за кожним із них право власності по 1/2 частці на цей автомобіль (а. с. 87- 99).

З наявного в матеріалах справи повідомлення Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області від 23 березня 2016 року № 31/3-14 аз. слідує, що спірний автомобіль відповідачкою ОСОБА_3 був знятий з обліку 07 квітня 2015 року та за довідкою - рахунком 28 квітня 2015 року зареєстрований за новим власником ОСОБА_7, 23 липня 2015 року цей же автомобіль за договором купівлі-продажу перереєстровано на ОСОБА_8 (а. с. 4-6).

Крім того з рішенням Апеляційного суду Волинської області від 09 лютого 2017 року встановлено, що договір купівлі-продажу автомобіля «Фольксваген Кадді», 2006 року випуску, від 07 квітня 2015 року, за яким ОСОБА_3 продала даний автомобіль ОСОБА_7, було визнано недійсним, так як відчудження спірного автомобіля відбулося без згоди іншого його співвласника ОСОБА_4 (а. с. 7-9).

Згідно ст. ст. 179, 183 ч. 2 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ст.ст. 387, 388 ч. 1 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як роз'яснено у пункті 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Оскільки позов про витребування майна за своєю природою є речово-правовим, його об'єктом може бути лише індивідуально-визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову. Індивідуально визначене майно - інвентарні об'єкти або групи інвентарних об'єктів та інше майно, що реалізується окремо як самостійний об'єкт продажу.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що у разі відчуження майна за відплатним договором відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункти 1-3 зазначеної норми). Наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

Крім того об'єктом позову про витребування майна з чужого незаконного володіння може бути лише індивідуально визначена річ (майно), а не її частина, яка не виділена в натурі.

Оскільки позивач ОСОБА_4 просив витребувати у добросовісного набувача ОСОБА_5 неподільну річ-автомобіль, будучи власником лише 1/2 його частини, яка не може бути виділена в натурі, а інший співвласник цього ж майна ОСОБА_3 такі його вимоги не підтримує, і автомобіль відчужувався з її волі, то у задоволенні позову слід відмовити.

Також, на думку колегії суддів, безпідставним є стягнення судом першої інстанції з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 76450 грн. вартості спірного автомобіля, так як такі вимоги ніким із сторін спору не заявлялись, та й саме одночасне заявлення позовних вимог про віндикацію та реституцію являється помилковим (взаємовиключним).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що оскільки судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, дана невірна правова оцінка встановленим обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору, то в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Так як у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено, то на підставі ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, з нього в користь відповідачки ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704 грн. по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382, 383, 384, ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 27 вересня 2017 року в даній справі скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 704 (сімсот чотири) грн. понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий

Судді