Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Завгородньої І.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Черкаської міської ради, комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» про визнання членом сім'ї наймача та визнання наймачем квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 2012 року вона разом із сином проживають однією сім'єю з ОСОБА_5 в кімнаті гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1.

16 червня 2015 року за згодою ОСОБА_5, ОСОБА_4 та її син були зареєстровані у вказаній кімнаті гуртожитку.

У січні 2016 року ОСОБА_4, за згодою ОСОБА_5, звернулася до комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» із заявою про переведення особового рахунку кім. АДРЕСА_1 на своє ім'я, на що отримала відмову, оскільки не є членом сім'ї наймача.

Беручи до уваги зазначене та, з урахуванням поданих уточнень, ОСОБА_4 просила визнати її членом сім'ї наймача ОСОБА_5, на якого відкрито особовий рахунок на кім. АДРЕСА_1, визнати її наймачем кім. АДРЕСА_1.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 липня

2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано ОСОБА_4 членом сім'ї наймача ОСОБА_5, на якого відкрито особовий рахунок на кім. АДРЕСА_1.

Визнано ОСОБА_4 наймачем кім. АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 20 жовтня

2016 року скасовано рішення Соснівського районного суду м. Черкасивід

18 липня 2016 року, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 3 ст. 332 ЦПК Українисуд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач зареєстрована в кімнаті АДРЕСА_1, сплачує за комунальні послуги, веде з наймачем спільне господарство, а тому на підставі ст. 3 СК України, ст. ст. 64, 65, 106 ЖК України має право на визнання її членом сім'ї наймача та визнання її наймачем вказаної квартири.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 разом із повнолітнім сином вселились до спірної кімнати не як члени сім'ї наймача, а як особи, правовий статус яких не визначений. При цьому ОСОБА_5, на період вселення позивача та подання позовної заяви, перебував у зареєстрованому шлюбі з

ОСОБА_6, у зв'язку зі чим відсутні підстави для визнання позивача членом сім'ї ОСОБА_5, а також визнання наймачем спірної квартири та переведення особового рахунку на її ім'я.

Даний висновок суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, наданим сторонами доказам та вимогам закону.

Відповідно до ст. 61 ЖК УРСРкористування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем, на ім'я якого видано ордер.

Частинами 2, 4 ст. 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Права члена сім'ї має також і особа, яка перестала бути членом сім'ї наймача, але продовжує проживати в займаному ним житловому приміщенні.

Частиною 1 ст. 65 ЖК УРСР передбачено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК УРСР повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача

Враховуючи, що ОСОБА_5 на час вселення позивача у спірну кімнату перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, при цьому дружні відносини не є підставою для визнання членом сім'ї, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав, передбачених ст. 3 СК України, ст. ст. 64, 106 ЖК УРСР, для визнання позивача членом сім'ї ОСОБА_5 та визнання її наймачем спірної кімнати.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Суд апеляційної інстанції правильно визначились із характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_7 у касаційній скарзі, були предметом розгляду у суді апеляційної інстанції та при їх дослідженні і встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судового рішення, не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 20 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

І.М.Завгородня

Т.О. Писана