Справа № 473/3836/17
"12" грудня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Вознесенського міськрайонного центра зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю, -
В листопаді 2017 року позивач Вознесенський міськрайонний центр зайнятості (далі - Вознесенський МЦЗ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 619 грн. 03 коп.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що 17.12.2004 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до центру з заявою про реєстрацію його як безробітного та призначення відповідної допомоги до вирішення питання щодо його працевлаштування.
Згідно наказу Вознесенського МЦЗ за № НТ041217 від 17.12.2004 року останньому з дати звернення надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 17.12.2004 року по 11.12.2005 року, розпочато виплату допомоги з 17.12. 2004 року.
Між тим, за інформацією Пенсійного фонду України, ОСОБА_2, перебуваючи на обліку як безробітний, відносився до категорії зайнятого населення, оскільки працював у КП "Міськсвіт", за що отримував заробітну плату.
Оскільки відповідач свідомо не повідомив позивача про вищевказані обставини, що призвело до незаконної виплати йому допомоги по безробіттю, та відмовляється від повернення безпідставно отриманих коштів добровільно, Вознесенський МЦЗ просив про стягнення 619 грн. 03 коп. в судовому порядку.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.
Відповідач у судове засідання не з'явився. Відповідно до ч. 5 ст.74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації. Про причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку, оскільки представник позивача в своїй заяві не заперечував проти такого порядку вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема судом встановлено, що 17.12.2004 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Вознесенського МЦЗ з заявою про реєстрацію його як безробітного та призначення відповідної допомоги до вирішення питання щодо його працевлаштування.
Згідно наказу Вознесенського МЦЗ за № НТ041217 від 17.12.2004 року останньому з дати звернення надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 17.12.2004 року по 11.12.2005 року, розпочато виплату допомоги з 17.12.2004 року.
З 07.12.2005 року в зв'язку з невідвідуванням ОСОБА_2 центру зайнятості протягом 30 і більше календарних днів без поважних причин йому було припинено виплату допомоги по безробіттю відповідно до наказу Вознесенського МЦЗ № НТ060131 від 31.01.2006 року. Цим же наказом відповідача було знято з обліку як безробітного.
Між тим, актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за № 194 від 13.07.2016 року було встановлено, що відповідач ОСОБА_2, перебуваючи на обліку як безробітний в Вознесенському МЦЗ та отримуючи допомогу по безробіттю з 01.08.2005 року по 31.08.2005 року, отримав кошти в загальному розмірі 434 грн. 43 коп., оскільки перебував у трудових відносинах з КП "Міськсвіт" (довідка архівного відділу Вознесенської міської ради від 06.07.2017 року за № 385/07-04-05) .
Обумовлена інформація також знайшла своє підтвердження відповідно до повідомлення, наданого Вознесенським об'єднаним УПФ України Миколаївської області за № 6707/06 від 01.06.2017 року.
Зазначені обставини не були спростовані відповідачем, відповідно до приписів ст.ст. 10, 57-60 ЦПК України.
Згідно ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» від 01.03.1991 року (чинний на час виникнення спірних правовідносин) зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм дохід у грошовій або іншій формі.
Ст.2 вказаного закону визначено поняття безробітного. Так, безробітними визнаються, зокрема, працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 7, ч.ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття, зокрема право на допомогу по безробіттю, мають застраховані особи в разі настання страхового випадку (відсутності або втрати роботи, заробітку).
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.
Разом з тим згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.
Згідно діючого на час виникнення спірних відносин «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженим Міністерством праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року №307 (п. 6.14) якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.
Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку.
Сума виплаченої допомоги по безробіттю підтверджується відповідною довідкою центра зайнятості, що підписується керівником, головним бухгалтером та скріплюється печаткою.
З прийняттям «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року №613попередній Порядок втратив чинність.
Проте згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Водночас згідно п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування лише в разі, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Як зазначалося вище відповідач ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з КП "Міськсвіт" в період з 01.08.2005 року по 31.08.2005 року, внаслідок чого отримав заробітну плату в розмірі 434 грн. 43 коп..
Таким чином, обумовлений факт є обставиною, яка впливає на умови виплати допомоги по безробіттю.
Проте, відповідач свідомо не повідомив позивача про своє працевлаштування під час перебування на обліку, а за такого виплату допомоги по безробіттю отримував безпідставно.
Розмір безпідставно отриманої допомоги згідно довідки за № 5165 від 10.11.2017 року становить 619 грн. 03 коп.
На час розгляду справи вказані кошти відповідачем не повернуті, а тому підлягають стягненню в судовому порядку.
В силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 600 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-228, 233 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Вознесенського міськрайонного центра зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Вознесенського міськрайонного центра зайнятості 619 (шістсот дев'ятнадцять) грн. 03 коп. безпідставно отриманої допомоги по безробіттю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області шляхом подачі заяви відповідачем про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.В. Лузан