АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2692/17 Головуючий 1 інстанції - Букрєєва І.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Овсяннікової А. І., Малінської С.М.,

за участю секретаря - Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод» на рішення Московського районного суду міста Харкова від 25 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільнені,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод» (далі - ДП «ХЕМЗ»), в якому з урахуванням уточнень просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 21566,47 грн., середнього заробітку за увесь час затримки розрахунку 6355,07 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 128,49 грн., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що розрахунок з нею в день звільнення не проведено.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача позов визнала частково.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 25 січня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановлено стягнути з ДП «ХЕМЗ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі 21566 грн. 47 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 36871 грн. 44 коп. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 128 грн.49 коп., а всього суму в сумі 58 566 грн.40 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку в сумі 36871,44 грн. відмовити.

При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що розмір середньомісячного заробітку позивача визначений нею неправильно, відтак вважає цю вимогу необґрунтованою.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що підприємством при звільненні працівниці порушено вимоги трудового законодавства України щодо виплати всіх належних їй сум.

Вказаний висновок судова колегія апеляційного суду вважає правильним, проте сума, що підлягає стягненню визначена судом невірно.

Встановлено, що з 06.02.2006 року ОСОБА_1 перебувала з відповідачем у трудових відносинах (а.с.7-8).

Наказом № 140-к від 01.08.2016 року її було звільнено з роботи у зв'язку із скороченням численності працівників на підставі п.1ст. 40 КЗпП України ( а.с. 6 ).

Розрахунок по заробітній платі з позивачем у день звільнення не проведено.

Заборгованість по заробітній платі підприємства перед ОСОБА_1 з урахуванням компенсації складає 21694,96 грн. ( а.с. 4 ).

Відповідно до ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього кодексу за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, на користь працівника з підприємства має бути стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку, проте сума яка підлягає стягненню обрахована судом невірно.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону «Про оплату праці» за правилами, передбаченими порядком.

Відповідно до п.5 розд. IV порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абз.1 п.8 розд.IV порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень порядку.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові ВСУ від 21.01.2015 року.

При розрахунку суми середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні станом на 25.01.2017 року, судом першої інстанції було визначено кількість робочих днів з 01.08.2016 року по день прийняття рішення судом - 25.01.2017 року, що складає 5 місяців 17 днів, а також прийнято до уваги інформацію, яка міститься у довідці про нараховану та невиплачену заробітну плату за липень, серпень 2016 року, яка знаходиться на аркуші справи 5.

При цьому судом використано суми виплат, що здійснювались відповідачем у серпні місяці.

Враховуючи те, що позивачка була звільнена 01.08.2016 року, останніми двома місяцями роботи, які мають бути включені до розрахунку, є червень та липень 2016 року.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та зробив неправильний розрахунок.

Згідно довідки ДП «ХЕМЗ» середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за червень-липень 2016 року складає 1907,40 грн., середньоденна - 92,48 грн. (а.с.88)

Отже, сума середнього заробітку за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні станом на 25.01.2017 року складає 11109,16 грн. (1907,40 грн. х 5 місяців + 92,48 грн. х 17 днів ).

За таких обставин, судова колегія вважає за необхідне рішення суду змінити, зменшивши суму стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 11109,16 грн. та загальну суму стягнення з 58566,40 грн. до 32804,12 грн.

В іншій частині рішення суду від сторонами не оскаржувалося, судовою колегією не переглядалося.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 313, 315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Харківський електромеханічний завод» - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 25 січня 2017 року - змінити.

Зменшити суму стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 36871 грн. 44 коп. до 11109 грн. 16 коп. та загальну суму стягнення з 58566 грн. 40 коп. до 32804 грн. 12 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді