Справа № 2/1017/14/11 Головуючий у І інстанції Капшук Л. О.
Провадження № 22-ц/780/2579/17 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 58 21.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів Данілова О.М., Матвієнко Ю.О.

Секретар - Бобко О.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю « Українська факторингова компанія» на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 14 лютого 2017 року по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія » про заміну стягувача у виконанні рішення за рішенням Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2011 року у справі за позовом ПАТ « Райффазен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

В с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулося із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні .

У заяві зазначав , що рішенням Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3,ОСОБА_4 на користь ПАТ « Райффазен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 400 349,98 грн, 1700 грн, судового збору .

Як зазначає заявник між ПАТ « Вектор Банк» та ПАТ « Райффазен Банк Аваль» 30 вересня 2016 року укладено договір відступлення права вимоги , відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/7333/81/71925 від 22 травня 2008 року укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ « Райффазен Банк Аваль» перейшло до ПАТ « Вектор Банк».

В той же день , 30 вересня 2016 року між ПАТ « Вектор Банк» та ТОВ « Українська факторингова компанія» укладено договір про відступлення права вимоги № 114/26-2 , відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/7333/81/71925 від 22 травня 2008 року укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ

« Райффазен Банк Аваль» перейшло до ТОВ « Українська факторингова компанія» .

Враховуючи ,що відбулася заміна кредитора у зобов»язанні, заявник посилаючись на ст.ст. 512, 514 ЦК України , ст. 378 ЦПК України просив замінити стягувача у виконанні рішення Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2011 року по справі за позовом ПАТ « Райффазкен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 14 лютого 2017 року відмовлено у задоволенні заяви .

Не погоджуючись з ухвалою суду, ТОВ « Українська факторингова компанія» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення норм процесуального права, та постановити нову ухвалу про задоволення заяви. В апеляційній скарзі зазначав, що суд неповно з»ясував обставини ,що мають значення для вирішення питання, прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для заміни сторони у виконанні рішення суду.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи , рішенням Миронівського районного суду Київської області від 01 березня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3,ОСОБА_4 на користь ПАТ « Райффазен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 400 349,98 грн, 1700 грн, судового збору ( а.с. 9-10) .

Як зазначає заявник між ПАТ « Вектор Банк» та ПАТ « Райффазен Банк Аваль» 30 вересня 2016 року укладено договір відступлення права вимоги , відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/7333/81/71925 від 22 травня 2008 року укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ « Райффазен Банк Аваль» перейшло до ПАТ « Вектор Банк».( а.с. 2-4)

В той же день , 30 вересня 2016 року між ПАТ « Вектор Банк» та ТОВ « Українська факторингова компанія» укладено договір про відступлення права вимоги № 114/26-2 , відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором

№ 014/7333/81/71925 від 22 травня 2008 року укладеним між ОСОБА_5 та ПАТ

« Райффазен Банк Аваль» перейшло до ТОВ « Українська факторингова компанія» .( а.с. 5-8).

Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України та ч. 5 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Процесуальний порядок правонаступництва визначений ст.37 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно вимог чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону (відступлення права вимоги) є частковим правонаступництвом (сингулярне правонаступництво), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов'язків до правонаступника (що має місце у випадках припинення юридичної особи та спадкового наступництва у випадку смерті фізичної особи), однак є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із норм Конституції України , ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку із такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України , Закону України «Про виконавче провадження» .

При цьому, виконання судового рішення - це заключний етап юрисдикційної діяльності. Без належної реалізації цієї стадії юрисдикційної діяльності втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів, які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом їх фактичної реалізації у спосіб та в порядку, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні (п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України).

Отже, після набрання законної сили відповідним судовим рішенням, воно підлягає обов'язковому виконанню сторонами справи, які, виходячи із суті такого рішення, зазвичай набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником - вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ініціювання відкриття виконавчого провадження, тощо.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Ураховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ТОВ « Українська Факторингова компанія », у зв'язку із тим, що відсутні докази відкриття виконавчого провадження є неправильними, оскільки після набрання рішенням суду законної сили змінився стягувач і, не замінивши такого стягувача, особа, яка в силу закону може просити про відкриття виконавчого провадження, відсутня.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

ТОВ « Українська факторингова компанія » у повному обсязі відповідає за всіма договорами, що перейшли до нього за договорами купівлі-продажу кредитного портфелю, договору відступлення права вимоги від ПАТ « Вектор Банк» , а тому в свою чергу від ПАТ « Райффазен Банк Аваль» відповідно до ст.ст. 512 , 514 ЦПК України , при цьому всі правовідносини й умови договорів повністю зберігаються , що не вимагає переукладення чинних договорів або внесення до них будь-яких змін.

Відповідно до п. 11 узагальнення судової практики Вищого спецалізованого суду України з озгляду цивльінрих і крмінальних справ від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» згідно з ч. 5 ст. 8 Закону № 606-XIV у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, власне ім'я чи по батькові (для фізичної особи), державний виконавець за наявності підтвердних документів своєю постановою, яку затверджує начальник відділу, змінює назву сторони виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 378 ЦПК у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення цього питання.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК).

Отже, заміна сторони, що вибула, може мати місце тільки в результаті правонаступництва, що відбулося в матеріальних правовідносинах, тому не завжди є можливою.

Суди під час вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження мають також враховувати правові висновки ВСУ.

Суд першої інстанції не врахував викладених вище положень законодавства , і прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви .

Перевіряючи законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає ,що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з направленням питання на новий розгляд .

Керуючись ст.ст. 303, 307,312 ,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « Українська факторингова компанія» - задовольнити частково.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 14 лютого 2017 року- скасувати, питання направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді