Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3214/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, при секретарі С.С.Онисько, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до зацікавленої особи- Виноградівської міської ради про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем,

В С Т А Н О В И В :

Вимоги заявника мотивованні тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер дядя заявника-ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входить житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1

Обгрунтовуючи свої вимоги заявник вказує, що за життя спадкодавцем заповідального розпорядження залишено не було, а тому заявник є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки у померлого ОСОБА_3 спадкоємців, визначених у ст.1241 ЦК України, немає. На час відкриття спадщини він постійно проживав однією сім»єю із ОСОБА_3 (з січня 2009р. по день його смерті- ІНФОРМАЦІЯ_3.), заявник разом із спадкодавцем вели спільне господарство та мали спільний побут, заявник дбав про належні умови життя спадкодавця, стежив за станом його здоров"я, в подальшому організував і провів його поховання, що також стверджується довідкою депутата Виноградівської ради. Разом з тим, заявник був прописаний за адресою АДРЕСА_1, тобто не за місцем фактичного проживання із спадкодавцем, що стверджується відміткою у внутрішньому паспорті заявника.У визначений ст.1269 ЦК України шестимісячний строк, заявник не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що спадщину автоматично прийняв в порядку передбаченому ч.3 ст.1268 ЦК України.

Далі заявник на обгрунтування своїх вимог зазначає, що у вересні 2017р. при зверненні до нотаріуса з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3, нотаріусом заявнику було роз'яснено про необхідність звернутися до Виноградівського районного суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини, а відтак заявник просить його заяву задоволити- встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім»єю.

Заявник ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи , в судове засідання не з"явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги своєї заяви підтримує повністю та просить суд такі задоволити; зацікавлена особа-представник Виноградівської міської ради, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Отже, обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається заявник в своїй заяві, відповідачем вимоги заяви визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним заяви прийнято судом, а відтак суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін на підставі наданих ними доказів.

Отже, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємов"язку, інших доказів сторони не надали, суд приходить до наступного.

За приписами ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору і зобов'язана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст.10,11,57-61); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215).

Згідно із ст.15 ЦПК України загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. гарантовано, що кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов»язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Встановлення фактів, що мають юридичне значення відповідно до п.5 ч.1 ст.234 ЦПК України розглядається в окремому провадженні.

Між тим, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3. помер дядя заявника-ОСОБА_3, що стверджено даними Свідоцтва про смерть /а.с.11/. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої відповідно до довідки Виноградівського РБТІ №142 від 21.09.2017р. та Інформаційної довідки інженера з інвентиризації нерухомого майна ОСОБА_6 /а.с.6-9/, входить житловий будинок в АДРЕСА_1

З матеріалів справи також вбачається, що за життя спадкодавцем ОСОБА_3 заповідального розпорядження залишено не було, заявник є єдиним спадкоємцем за законом. Спадкоємців, визначених у ст.1241 ЦК України немає.

Матеріалами справи та свідченнями свідків з»ясовано, що на час відкриття спадщини, заявник постійно проживав з січня 2009р. по день смерті-ІНФОРМАЦІЯ_3. однією сім»єю із ОСОБА_3, разом із спадкодавцем вели спільне господарство та мали спільний побут, заявник дбав про належні умови життя спадкодавця, стежив за станом його здоров"я, в подальшому організував і провів його поховання,

Зокрема, ці обставини ствердженні даними, які містяться в Довідці- підтвердженні депутата Виноградівської ради ОСОБА_7 /а.с.12/, згідно якої в період часу з 2009р. по ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_1 надавав допомогу фінансового та матеріального характеру померлому ОСОБА_3, при цьому забезпечував його харчами, медикаментами, а також здійснив за свій рахунок поховання померлого ОСОБА_3.

Ці ж обставини у судовому засіданні підтвердили і допитані в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які, будучи сусідами померлого ОСОБА_3, також підтвердили факт проживання однією сім»єю заявника ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 у період з 2009р. до часу смерті ОСОБА_3- ІНФОРМАЦІЯ_3., зокрема, за цей час заявник надавав фінансову та матеріальну допомогу померлому ОСОБА_3, постійно забезпечував його харчами, медикаментами, а також здійснив за свій рахунок похорони ОСОБА_3.

З матеріалів справи вбачається, що заявник був прописаний за адресою АДРЕСА_1, Виноградівського району, тобто не за місцем фактичного проживання разом із спадкодавцем, що стверджується відміткою у внутрішньому паспорті заявника ОСОБА_1

У вересні 2017р., при зверненні до нотаріуса з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3, нотаріусом заявнику було усно роз'яснено про необхідність звернутися до Виноградівського районного суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до п.п.4.2,4.4 Наказу Мін'юсту від 22.02.2012р. за № 296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" факт проживання спадкоємців однією сім'єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.

Так як таке рішення в заявника відсутнє, то заявник має право звернутись до суду з заявою про встановлення факту проживання постійно однією сім"єю зі спадкодавцем з метою оформлення та видачі заявнику Свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновитизагублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.23 Постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч.1 ст.29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

З матеріалів справи вбачається, що заявник прописаний за адресою АДРЕСА_1, Виноградівського району, тобто не за місцем фактичного проживання разом із спадкодавцем, що стверджується даними паспорту заявника /а.с.13/.

Враховуючи, що заявником прийнято спадщину в порядку, визначеному ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки він постійно проживав разом із спадкодавцем до часу відкриття спадщини, однак без реєстрації в даному місці його фактичного проживання, встановлення в судовому порядку факту його постійного проживання разом із ОСОБА_3 дасть заявнику можливість реалізувати свої спадкові права, а будь-які інші документи, що підтверджують даний факт, не дадуть заявнику можливості отримати в нотаріуса Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, то суд приходить до переконання, що заявлені вимоги заявника підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до вимог п.1 Постановою ПВС України №5 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", п.23 Постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. за №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та керуючись ст.ст.3,10, 30, 60, 61, 214, 215, 218, 256-259 ЦПК України та, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 до зацікавленої особи- Виноградівської міської ради про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем - задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання АДРЕСА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 у житловому будинку розташованому в АДРЕСА_1 з січня 2009р. до часу відкриття спадщини-ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 10-ти днів з дня його винесення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта