АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3259/17 Головуючий 1 інст. - Зяброва О.Г.
Справа № 644/3352/16-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» червня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Жилкомсервіс», третя особа: ОСОБА_3 про поновлення порушеного права та стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Жилкомсервіс». В обґрунтування свого позову посилалася на те, що квартира АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 05 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Чудовською М.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 1938, розташована на 4 поверсі 4-х поверхового будинку. Труби холодного та гарячого водопостачання проходять крізь квартири, які знаходяться на 1-3 поверхах. Нижче її квартири розташована квартира № 6, яка належить на праві сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Зазначала, що їй стало відомо про те, що ОСОБА_3 зареєстрований у квартирі № 6, але в ній не проживає.

На початку липня 2015 року ОСОБА_2 самовільно встановила відсікаючи крани на труби холодної та гарячої води до її квартири.

Зазначала, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 вона з липня 2015 року по теперішній час позбавлена можливості, як власник, користуватися своєю квартирою, оскільки ОСОБА_2 позбавила її можливості користуватися послугами холодного та гарячого водопостачання, та каналізацією.

Оскільки іншого житла у неї немає, вона була змушена укласти угоду на оренду квартири та переїхати тимчасово в орендовану квартиру.

Зазначала, що неодноразово намагалася врегулювати спір у досудовому порядку, зверталася до Орджонікідзевського відділу поліції м. Харкова, за результатами звернення проведено перевірку та складено адміністративний протокол за статтею 186 КУпАП щодо ОСОБА_2

21 січня 2016 року Комунальним підприємством «Жилкомсервіс» складено акт, з якого вбачається, що робітниками Комунального підприємства «Жилкомсервіс» була встановлена протиправна дія відповідача і їй було запропоновано у добровільному порядку демонтувати відсікаючи крани на трубах водопостачання. З листа-відповіді виконкому Харківської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 надано припис демонтувати незаконно вставлену запірну арматуру.

Вказувала, що за період з серпня 2015 року по червень 2016 року включно вона, внаслідок протиправних дій ОСОБА_2, зазнала збитків у розмірі 22000,00 грн.

Вважала, що своїми протиправними діями ОСОБА_2 завдала їй моральну шкоду, розмір якої оцінила у 10000,00 грн.

Просила поновити її порушене право на користування холодним та гарячим водопостачанням, зобов'язавши ОСОБА_2, що зареєстрована та мешкає в квартирі АДРЕСА_2 та Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» демонтувати самовільно встановлені відсікаючи крани, що знаходяться в квартирі АДРЕСА_2 на трубах холодного та гарячого водопостачання до квартири АДРЕСА_3; стягнути з ОСОБА_2, що зареєстрована та мешкає в квартирі АДРЕСА_2 на її користь, що зареєстрована в АДРЕСА_1 матеріальну шкоду у розмірі 22000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. та судовий збір.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі, стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала вимоги позовної заяви. При цьому зазначила, що суд не звернув уваги на те, що через неправомірні дії ОСОБА_2 вона була змушена змінити звичний уклад життя та орендувати житло; що ОСОБА_2 не було надано жодних доказів того, що вона з серпня 2015 року по червень 2016 року могла б проживати у належній їй квартирі за умови постійного переривання водопостачання або в цей період здавала квартиру в оренду третім особам; що тягар доказування у даному випадку покладається законом саме на відповідача.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду - змінити.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Частиною 1 статті 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, тому рішення суду в частині поновлення порушеного права ОСОБА_1 на користування холодним та гарячим водопостачанням, зобов'язавши ОСОБА_2 та Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» демонтувати самовільно встановлені відсікаючи крани, що знаходяться в її квартирі на трубах холодного та гарячого водопостачання до квартири ОСОБА_1 не переглядалося, оскільки, по-перше, відсікаючі крани демонтовано, по-друге, ОСОБА_1 в своїх доводах не просила переглянути рішення суду в цій частині.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 22000,00 грн., суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 не довела, що вона протягом серпня 2015 по червень 2016 року орендувала житло у ОСОБА_5

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проживає та є власником квартири АДРЕСА_1.

Поверхом нижче проживає та є співвласником квартири № 6 цього будинку ОСОБА_2 Іншій співвласник ОСОБА_3 в квартирі не проживає.

Труби холодного та гарячого водопостачання проходять крізь квартири, які розташовані на 1- 3 поверхах.

Із акта дільниці № 48 від 21 січня 2016 року та 26 травня 2016 року вбачається, що ОСОБА_2 самовільно встановила відсікаючи крани на труби холодної та гарячої води до квартири ОСОБА_1

ОСОБА_2 було рекомендовано їх демонтувати.

Із акта від 21 березня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 відсікаючи крани демонтувала.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 пояснила, що такі заходи ОСОБА_2 здійснила, оскільки ОСОБА_1 її постійно заливала та надала акти обстеження квартири № 6 від 13 січня 2015 року, 27 травня 2015 року, 05 квітня 2016 року та 19 квітня 2016 року. Проте, судового рішення щодо того, що залиття здійснено саме з вини ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

До пояснень ОСОБА_1, наданих нею в суді першої інстанції щодо того, що у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 встановила відсікаючи крани на труби холодної та гарячої води до квартири ОСОБА_1, тому вона вимушена в період з серпня 2015 року по червень 2016 року включно орендувати житло, судова колегія відноситься критично, виходячи з наступного.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтями 57-59 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 2 статті 158 ЖК України передбачено, що договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови договору.

Договори оренди № 1 від 01 серпня 2015 року, № 2 від 01 січня 2016 року, на які посилається ОСОБА_1, щодо оренди квартири АДРЕСА_4, яка належить на праві власності ОСОБА_5, належним чином не зареєстровані, тому і договори, і розписки про отримання коштів за оренду квартири, які містяться на аркушах справи №№ 62-70, №№ 159, 160 не є належними та допустимими доказами того, що ОСОБА_1 дійсно орендувала житло, а не проживала в своїй квартирі.

У зв'язку з чим судова колегія вважає, що рішення суду в цій частині є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни або скасування в цій частині не вбачається.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив також з недоведеності позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду в тій частині погодитися не можна, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з'ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Частинами 1 - 3 статті 23 ЦК України та роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 самовільно встановила відсікаючи крани на труби холодної та гарячої води до квартири ОСОБА_1 В матеріалах справи містяться два акти від 21 січня 2016 року та 26 травня 2016 року, які підтверджують цей факт. Демонтування відсікаючих кранів відбулося 21 березня 2017 року.

Сам факт самовільного встановлення відсікаючих кранів на труби холодної та гарячої води до квартири ОСОБА_1 є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки відсутність гарячої та холодної води спричиняли ОСОБА_1 певні незручності, які викликали як фізичні, так і моральні страждання.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди слід виходити з характеру та глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи характер фізичних та душевних страждань ОСОБА_1 та виходячи з вимог розумності та справедливості, судова колегія вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню і визначає розмір відшкодування в сумі 1000,00 грн.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строк позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Проте, в даному випадку ухвалене судом першої інстанції у справі рішення не відповідає зазначеним вимогам процесуального закону, оскільки судом першої інстанції, зокрема, неповно з'ясовано обставини у справі, що є підставою відповідно до статті 309 ЦПК України для скасування судового рішення в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2.ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 березня 2017 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії