Справа № 466/1388/17
УХВАЛА

іменем України

«14» червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Кавацюка В.І

при секретарі Мазур Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, про визнання незаконними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3, повязаних з оцінкою нерухомого майна, та визнання недійсним та скасування звіту про оцінку нерухомого майна,

у с т а н о в и в :

27 лютого 2017 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, звернулась до суду із скаргою, в якій просить визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3, які повязані з оцінкою нерухомого майна ОСОБА_2, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Квітова, 26/24, визначеною за результатами звіту про оцінку квартири від 13 січня 2017 року, та визнати недійсним та скасувати звіт від 13 січня 2017 року, складений ФОП ОСОБА_4, який діє на підставі сертифікату субєкта оціночної діяльності №924/15 від 24 листопада 2015 року, про оцінку квартири за адресою: м. Львів, вул. Квітова, 26/24.

В обґрунтування скарги зіслалась на те, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області) знаходиться на виконанні зведене виконавче провадження ЗВП №3801144 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_4» заборгованості за кредитним договором №014/9723/74/56803 від 16 квітня 2008 року на загальну суму 3 433 432,52 грн.

В процесі здійснення виконавчого провадження, державним виконавцем звернуто стягнення на нерухоме майно ОСОБА_2, а саме приміщення квартири АДРЕСА_1.

Згідно звіту про оцінку квартири від 13 січня 2017 року, виданого ФОП ОСОБА_4, який діє на підставі сертифікату субєкта оціночної діяльності №924/15 від 24 листопада 2015 року, вартість вищезазначеної квартири становить 2 768 000 грн.

Вважає таку оцінку необєктивною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України №1440 від 10 вересня 2003 року Національний стандарт №1 запроваджується для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав субєктами оціночної діяльності.

З оскаржуваного звіту про оцінку квартири вбачається, що при оцінці вищевказаної квартири використовувався порівняльний підхід.

Відповідно до п.15 Національного стандарту №1 методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості обєкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні грунтуватись на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Згідно п.16 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки нерухомого майна і майнових прав» визначення ринкової вартості обєкта оцінки за допомогою порівняльного підходу грунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостовірності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість обєкта оцінки.

Відповідно до п.3 Національного стандарту №1 основними елементами порівняння є характеристики подібного майна за місцем його розташування , фізичними та функціональними ознаками, умовами продажу тощо. Коригування вартості подібного майна здійснюється шляхом додавання або вирахування грошової суми із застосуванням коефіцієнта (відсотка) до ціни продажу (пропонування) зазначеного майна або шляхом їх комбінування.

Однак, всупереч вищезазначеним положенням, при визначенні вартості квартири за адресою: м. Львів, вул. Квітова, 26/24, не взято до уваги ціни на подібне майно.

Як вбачається з наведеного в таблиці 1, перелік майна, що взято до уваги в оскаржуваному звіті за своїми фізичними і технічними характеристиками не відповідає обєкту оцінки. Зокрема, 4 з 5 обєктів загальну площу мають меншу, ніж 100 кв.м, а загальна площа 3-х з них удвічі менша від обєкта оцінки.

Згідно п.3 Національного стандарту №1, визначення подібного майна включає в себе такий елемент, як інвестиційна привабливість. Разом з тим, відповідно до оскаржуваного звіту оцінка економічної ефективності обєкту оцінки, без врахування чого не можна визначити інвестиційну привабливість, не проводилась.

Інших даних щодо подібності інвестиційної привабливості обєкту оцінки та аналогів наведених у таблиці 1 у звіті не наведено.

Таким чином, інформація, якою користувався субєкт оціночної діяльності при підготовці висновку щодо вартості майна не була такою, яка відповідала б вимогам п.16 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки нерухомого майна і майнових прав», оскільки аналоги, використані оцінювачем значно відрізняються від обєкту оцінки за своїми фізичними та технічними характеристиками.

У свою чергу, державним виконавцем не проведено глибокого аналізу, не встановлено факту відсутності аналізу ринку подібного майна та інформаційних джерел, повязаних з обєктом оцінки. З урахуванням вищенаведеного, державний виконавець повинен був би звернути увагу на необєктивність оцінки майна та поверховість складеного звіту, а також вирішити питання про проведення в установленому законом порядку повторної оцінки цього майна, що унеможливило б порушення прав і законних інтересів ОСОБА_2, як власника майна, та продаж його за ціною, що не відповідає ринковій.

Відповідно до п.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Копія листа з виконавчої служби була отримана 17 лютого 2017 року, а тому строк на оскарження дій державного виконавця та звіту про оцінку майна не пропущено.

Покликаючись на викладені в скарзі доводи, просить скаргу задовольнити.

В ході судового розгляду, до участі в справі в якості заінтересованої особи судом було залучено стягувача у виконавчому провадженні - ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_4».

В судових засіданнях 26 квітня 2017 року, 10 травня 2017 року та 07 червня 2017 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 скаргу підтримала, зіславшись на викладені в ній обставини, просила її задовольнити.

Представники ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в вищезазначених судових засіданнях проти задоволення скарги заперечили, зіславшись на обставини, викладені у долучених до справи письмових запереченнях.

Представник ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_4» ОСОБА_9 в судовому засіданні 26 квітня 2017 року проти задоволення скарги заперечила та підтримала доводи представників ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області. Просить у задоволенні скарги відмовити.

В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 14 червня 2017 року о 12.30 год. учасники процесу не зявились та від представника ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_4» ОСОБА_9 до суду подано клопотання з проханням завершувати розгляд справи без її участі.

У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання 14 червня 2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_6, представників ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8, представника ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_4» ОСОБА_9, свідка ОСОБА_4, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а частиною 2 цієї статті передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності з положеннями постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання рішень у цивільних справах» у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, повязані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається субєкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна. майнових прав та професійну оціночну діяльність в України».

За змістом ч. 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції 2001 року) майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст. 58 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2001 року) визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Згідно ч. 2 вказаної статті, у разі, якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для проведення оцінки майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» субєктами оціночної діяльності є: субєкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області знаходиться зведене виконавче провадження ЗВП №3801144 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_4» заборгованості за кредитним договором №014/9723/74/56803 від 16 квітня 2008 року на загальну суму 3 433 432,52 грн.

З пояснень в судовому засіданні представників ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області вбачається, що перші виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 надійшли на виконання до органів державної виконавчої служби ще у 2010 році та залишаються невиконаними до цього часу, оскільки боржник чинити перешкоди для виконання шляхом звернення до суду та зупинення виконавчого провадження чи реалізації майна у виконавчому провадженні ухвалою суду. Так, зокрема, на виконанні ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває:

- виконавчий напис №1817 від 30 вересня 2010 року, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_10, згідно якого 21 жовтня 2010 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та виконавче провадження не виконане до сьогоднішнього дня;

- виконавчий напис №1816 від 30 вересня 2010 року, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_11, згідно якого 21 жовтня 2010 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та виконавче провадження не виконане до сьогоднішнього дня;

- виконавчий лист №2-3125/2009 від 04 лютого 2010 року, виданий Шевченківським районним судом м. Львова, згідно якого 20 вересня 2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, та виконавче провадження не виконане до сьогоднішнього дня;

- виконавчий лист №2-1578/11 від 22 січня 2013 року, виданий Шевченківським районним судом м. Львова, згідно якого 19 березня 2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та виконавче провадження не виконане до сьогоднішнього дня;

- виконавчий лист №2-1577/11 від 03 листопада 2014 року, виданий Шевченківським районним судом м. Львова, згідно якого 03 листопада 2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та виконавче провадження не виконане до сьогоднішнього дня.

На виконання вказаних виконавчих документів ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області 12 разів призначався оцінювач для участі у виконавчому провадженні з метою визначення вартості майна: квартири АДРЕСА_2 чи рецензування висновку про вартість.

Так, зокрема, по зведеному виконавчому провадженні було надано 8 звітів про оцінку квартири та 4 рецензії на звіти ( у всіх випадках рецензування звіту ініціатором був боржник) та 4 рази судом зупинялась реалізація у справі (що в свою чергу приводило до закінчення терміну дії звіту).

Згідно з звітом про незалежну оцінку вартості шестикімнатної квартири, загальною площею 166,2 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, проведену оцінювачем ФОП ОСОБА_4, який мав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ Л-1449-ПК від 17 грудня 2015 року, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів, що надало йому право на проведення оцінки об'єктів нерухомого майна, початкова вартість обєкта оцінки в умовах вимушеного продажу станом на дату оцінки склала 2 768 000 грн. без ПДВ, ринкова вартість обєкта оцінки, станом на дату оцінки, становить 3 266 000грн. без ПДВ.

Не погодившись із вказаним звітом оцінки вартості майна, заявник скарги звернулась до субєкта оціночної діяльності ТОВ «ПРІМА ЕКСПЕРТ» (сертифікат №073/16 від 03 лютого 2016 року) та відповідно до його висновку про вартість майна, ринкова вартість майна без урахування ПДВ становить 4 855 892,00грн.

Разом з тим, доказів того, що оцінка вартості нерухомого майна є заниженою та не відповідає реальній її вартості спростовані в судовому засіданні показами свідка ФОП ОСОБА_4

У відповідності до положень ст. 57 Закону України №1404-VIII від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Таким чином, визначення вартості майна було здійснено належним субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання, а тому дії державного виконавця щодо винесення постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності є правомірними.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності субєкта оціночної діяльності.

Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна повинні містити визначення понять, у тому числі поняття ринкової вартості, принципів оцінки, методичних підходів та особливостей проведення оцінки відповідного майна залежно від мети оцінки, вимоги до змісту звіту про оцінку майна та порядок його рецензування (ч. 1, 4 ст. 9 вказаного вище Закону).

Покликання заявника на виконання Звіту про оцінку без дотримання положень національних стандартів щодо оцінки майна, а саме, п. 33, 15, 16 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, всупереч вказаних вимог заявник не навела обставин та не надала доказів, які б свідчили про неправомірність дій державного виконавця та давали суду підстави сумніватися в достовірності даних, викладених у звіті про оцінку майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 57, 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2001 року), ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2016 року), ст. ст. 3, 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та ст. ст. 57, 60, 61, 95, 383, 387 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, про визнання незаконними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3, повязаних з оцінкою нерухомого майна, та визнання недійсним та скасування звіту про оцінку нерухомого майна відмовити у звязку з її безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя: ОСОБА_12