Справа № 216/702/16-ц
Провадження № 2/216/213/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2017 м.Кривий Ріг

Дніпропетровська область

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Онопченка Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Нестеренко В.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника виконкому Центрально - Міської районної у місті Кривому Розі

ради Ослюка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, виконавчого комітету Центрально - Міської районної у місті Кривому Розі ради про визнання права користування жилим приміщенням та реєстрацію місця проживання особи, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому уточнюючи свої вимоги в останнє - 01.08.2017 року зазначив, що він одружився з ОСОБА_5 02 серпня 2002 року, а з 19 грудня 2002 року вселився в квартиру АДРЕСА_2 та проживає у вищевказаній квартирі протягом 13 років.

Свій уточнений позов обґрунтовує тим, що вказану квартиру його дружина ОСОБА_5 отримала від першого чоловіка, якому квартира була видана на підставі ордеру на жиле приміщення, на сім'ю у складі трьох осіб, в тому числі на сина від попереднього шлюбу - ОСОБА_4 На підставі вказаного ордеру вони вселилися у вищевказану квартиру та були там всі зареєстровані.

Так як перший шлюб дружини виявився невдалим, подружжя розірвали шлюбні відносини та в 2001 році її колишній чоловік виїхав на постійне місце проживання до м. Харкова, виписавшись з вищевказаної квартири.

З 2000 року дружина разом з сином залишились зареєстрованими та проживали у вищезазначеній квартирі. Після реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 за пропозицією та з дозволу останньої позивач був вселений в квартиру АДРЕСА_2, та з моменту вселення став проживати однією сім'єю з жінкою ОСОБА_5 та її сином від попереднього шлюбу ОСОБА_4 та користувався квартирою нарівні.

Тобто з часу вселення в квартиру, позивач постійно проживав і користувався, як член сім'ї житловим приміщенням, самостійно брав участь у витратах пов'язаних з оплатою комунальних послуг, за власні кошти оплачував витрати на утримання вищевказаної квартири та виконував інші зобов'язання, що випливають із договору найму житлового приміщення.

ОСОБА_5 неодноразово обіцяла зареєструвати позивача в зазначеній квартирі, однак цього не зробила, він звертався до відповідних органів з метою реєстрації його в зазначеній квартирі, однак йому також було відмовлено.

На даний час позивач зареєстрований у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3, однак за вказаною адресою не проживає з 19 грудня 2002 року.

Його дружина зняла свою реєстрацію та виїхала в інше місце, за адресою: АДРЕСА_2, залишається зареєстрованим тільки відповідач по справі ОСОБА_4, однак фактично там не проживає, оскільки з вересня 2014 року останній виїхав до Ізраїлю для вивчення ізраїльської мови з метою подальшої репатріації.

Позивач залишається єдиною особою, яка проживає в цій квартирі, дбайливо ставиться до неї, постійно сплачує комунальні послуги, приймає участь в утримані будинку та прибудинкової території, у нього немає іншого житла і йому нікуди виселятися.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд винести рішення, яким визнати за ним права користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2, зобов'язавши виконавчий комітет Центрально - Міської районної у місті Кривому Розі ради поставити його на реєстраційний облік за вищевказаною адресою.

В судовому засіданні позивач підтвердив обставини, на які посилався в уточненому позові, підтримав уточнені позовні вимоги та наполягав на їх задоволені в повному обсязі.

Представник виконавчого комітету Центрально - Міської районної у місті Кривому Розі ради Ослюк В.І. уточнені позовні вимоги позивача не визнав, проти їх задоволення заперечував, пояснюючи це тим, що позивач користується спірною квартирою і ніхто йому в цьому не перешкоджає, за відповідачем ОСОБА_4 зберігається право користування квартирою на час його навчання, а без його згоди виконком не може зареєструвати позивача за вказаною адресою.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово, належним чином за єдиним відомим місцем проживання - місцем реєстраційного обліку, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволені позову необхідно відмовити з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_6 на сім'ю з трьох чоловік було надано право на заняття житлового приміщення, а саме двокімнатною квартирою, жилою площею 26,7 кв.м., розташованою за адресою: АДРЕСА_2.

До складу сім'ї ОСОБА_6 належали на той час - жінка ОСОБА_5 та їхній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 88), які вселилися у вищевказану квартиру та були там всі зареєстровані.

В подальшому сімейне життя у подружжя не склалось і в 2001 році ОСОБА_6 в добровільному порядку знявся з реєстрації у спірній квартирі та виїхав на постійне місце проживання до м. Харкова, що підтверджується витягом з протоколу № 4 від 20.04.2005 року, згідно якого, у зв'язку з переїздом основного квартиронаймача ОСОБА_6 дозволено змінити договори найму житлових приміщень з ОСОБА_6 на колишню дружину ОСОБА_5 (а.с. 88).

Судом встановлено, що 02.08.2002 року між позивачем по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був укладений шлюб, прізвище останньої після одруження змінилось на «ОСОБА_5», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

Отже після реєстрації шлюбу позивач за пропозицією та з дозволу своєї дружини - ОСОБА_5 вселився в квартиру АДРЕСА_2, та став проживати однією сім'єю з жінкою та її сином від попереднього шлюбу ОСОБА_4

З матеріалів справи вбачається, що з часу вселення в квартиру, позивач постійно проживав і користувався, як член сім'ї житловим приміщенням, за власні кошти брав участь у витратах пов'язаних з оплатою комунальних послуг, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг (а.с. 105-107).

Довідкою Криворізької квартирно - експлуатаційною частиною домоуправління № 2 від 15.12.2015 року підтверджено, що позивач зареєстрований у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3, однак за вказаною адресою не проживає з 19 грудня 2002 року (а.с. 10).

Згідно пояснень позивача викладених в позові, його дружина неодноразово обіцяла зареєструвати позивача в зазначеній квартирі, однак цього не зробила, остання зняла свою реєстрацію та виїхала в інше місце, за адресою: АДРЕСА_2, залишається зареєстрованим тільки відповідач по справі ОСОБА_4, однак фактично там не проживає, оскільки з вересня 2014 року останній виїхав до Ізраїлю для вивчення ізраїльської мови з метою подальшої репатріації.

Факт того, що дружина позивача ОСОБА_5 виїхала з квартири та не проживає за місцем реєстрації підтверджується листом від 30.06.2017 року, наданим Відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, з якого вбачається, що у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2, з 15.12.1997 року по теперішній час зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 (а.с. 127).

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло, і ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ст. 65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно роз'яснень в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" № 2 від 12 квітня 1985 року, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен зясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сімї наймача, чи приписані вони в даному житловому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім»ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сімї наймача (власника) приміщення або ж для відмови їй у цьому.

Доповнюючи свої пояснення позивач підтвердив, що він з часу вселення в квартиру, постійно проживав і користувався, як член сім'ї житловим приміщенням, за власні кошти брав участь у витратах пов'язаних з оплатою комунальних послуг, однак наявність чеків в матеріалах справи на підтвердження сплати комунальних послуг, не може розцінюватися судом як належний доказ підтвердження заявлених вимог позивача (а.с. 105-107).

Суд також враховує, що позивачем до матеріалів справи не надано жодних документів на кватиру, а саме відсутній ордер на право проживання в спірній квартирі, адже на сьогоднішній день єдиним зареєстрованим в квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, є відповідач по справі - ОСОБА_4, який виїхав на навчання до іншої держави та в силу ст. 71 ЖК України за ним зберігається жиле приміщення на період навчання.

Як убачається із матеріалів справи дружина ОСОБА_5 також зняла свою реєстрацію і виїхала до іншого міста, що не заперечується самим позивачем, тому на сьогоднішній день позивач є єдиним квартиронаймачем, який продовжує займати квартиру АДРЕСА_2 та проживати в ній. Так як вселення позивача в квартиру було здійснено на законних підставах, право користування ним спірною квартирою ніким не оспорюється, ніхто не перешкоджає йому правомірно користуватися квартирою та проживати в ній, тому вимоги позивача щодо визнання за ним права користування спірним житловим приміщенням не потребують додаткового визнання.

При цьому суд відмічає, що відсутність реєстрації в зазначеній квартирі позивача стало єдиною підставою для звернення останнього до суду з вимогою про визнання права користування жилим приміщення, тому вимоги позивача в частині здійснення його реєстрації за вищевказаною адресою не підлягають задоволенню, оскільки реєстрація місця проживання здійснюється лише за згоди основного квартиронаймача.

Враховуючи вказані вище обставини, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні уточненого позову, оскільки в судовому засіданні не встановлено факту порушення особистих прав позивача ОСОБА_1, які підлягають захисту в судовому порядку в обраний ним спосіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 61, 64, 65, 71 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, виконавчого комітету Центрально - Міської районної у місті Кривому Розі ради про визнання права користування жилим приміщенням та реєстрацію місця проживання особи, - відмовити.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення суду, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Онопченко