АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07.12.2016 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 33334,33 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 09.04.2015 в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Фольксваген» д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.04.2016 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В результаті вчинення даного правопорушення відповідачем було завдано матеріальної шкоди власнику автомобіля марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 ТОВ «Лізингова компанія «Універсальна». Вказана шкода була відшкодована позивачем в порядку виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту 3113/215/004722 від 25.07.2014.

А саме платіжним дорученням № 92612 від 22.10.2015 сума страхового відшкодування була перерахована на рахунок СТО, де здійснювався ремонт автомобіля.

Таким чином, позивач повністю виконав свої зобов'язання перед страхувальникомнабув право регресної вимоги до винної особи.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 07.12.2016 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовлено.

Справа № 752/9591/16-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/2513/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Ладиченко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про його незаконність і необґрунтованість у зв'язку із порушенням норм матеріального та процесуального права як таке, що ухвалено не об'єктивно у зв'язку із неповним, поверхневим дослідженням обставин справи. А саме зазначає, що позиція суду відносно того, що позивачем не було надано доказів звернення до ПрАТ «СК «Україна», у якого була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1, абсолютно ніяк не впливає та не змінює права позивача, як страховика, що виплатив страхове відшкодування самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги безпосередньо до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Крім того, в своєму рішенні суд першої інстанції зазначає, що позивач не довів суму перерахованого страхового відшкодування, оскільки з моменту скоєння ДТП до проведення огляду автомобіль тривалий час експлуатувався та проїхав ще 6364 км.

Вказані твердження є безпідставними, оскільки, немає жодної правової норми яка б чітко встановлювала строк проведення огляду пошкодженого автомобіля страховою компанією чи експертом. Також звертає увагу суду на те, що у звіті експерта від 15.06.2015 № 55/06/15 (протокол технічного огляду від 10.06.2015) ніде не зазначається про те, що автомобіль має пошкодження не пов'язані з ДТП 09.04.2015 чи має скриті дефекти. Первинною довідкою ДАІ, і розширеною довідкою Ф-2 зазначено, що автомобіль отримав механічні пошкодження задньої лівої частини, які й були відремонтовані відповідно до рахунку № АМСС075039 від 11.06.2015 ТОВ «Арма Моторс» та куди й було перераховано позивачем страхове відшкодування платіжним дорученням № 92612 від 22.10.2015 на ремонт автомобіля.

В зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі та керуючись ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.ст. 933, 1188 ЦК України, представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.04.2015 в м. Києві відбулася дорожньо- транспортна пригода (надалі -ДТП) за участю автомобіля марки «Фольксваген» д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.04.2016 відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Автомобіль «Рено» д.н.з. НОМЕР_1, власником якого є ТОВ «Лізингова компанія «Універсальна», був застрахований на момент дорожньо-транспортної пригоди у ПАТ «СК «Універсальна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту Д 3113/215/004722 від 25.07.2014.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна» згідно полісу № АІ/0715689 на суму у розмірі 50000 грн..

Відповідач ОСОБА_1 невідкладно повідомив ПрАТ «Страхова компанія «Україна» про настання страхового випадку по телефону та письмовим повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 71).

Незалежним експертом ОСОБА_5 проведено огляд транспортного засобу «Рено» д.н.з НОМЕР_1 та складено звіт №55/06/15 від 15.06.2015 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, згідно якого розмір матеріального збитку становить 36875, 91 грн.

Позивач платіжним дорученням №92612 від 22.10.2015 перерахував кошти в сумі 33334,33 грн. на рахунок СТО, де здійснювався ремонт автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_1.

Подаючи вказаний позов до суду, позивач посилався на те, що хоче реалізувати своє право на звернення до суду шляхом подачі позову про відшкодування збитків безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано ніяких доказів звернення до ПрАТ «Страхова компанія «Україна» у якому була застрахована згідно полісу цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, а також не доведено суму перерахованого страхового відшкодування, оскільки з моменту скоєння ДТП (09.04.2015) до проведення огляду (10.06.2015) автомобіль тривалий час експлуатувався та проїхав ще 6364 км.

Проте, колегія суддів не вважає за можливе погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в ч.2 ст. 16 ЦК України.

Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Відповідна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 у справі № 6-2587цс15.

Проте, вказане залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Висновки суду першої інстанції відносно того, що позивачем не доведено суму перерахованого страхового відшкодування, оскільки з моменту скоєння ДТП до проведення огляду автомобіль тривалий час експлуатувався та проїхав ще 6364 км., колегія суддів вважає безпідставними, оскільки нормами законодавства не встановлено чіткого строку в який має бути проведено огляд пошкодженого автомобіля страховою компанією чи експертом. Крім того, в звіті експерта від 15.04.2015 № 55/06/15 та протоколі технічного огляду від 10.06.2015 не вказано, що автомобіль має пошкодження не пов'язанні з ДТП, яка сталась 09.04.2015, чи інші скриті дефекти.

Отже, розрахунок страхового відшкодування в розмірі 33334, 33 грн. відповідає фактичним обставинам справи та відповідачем не спростований.Стороною відповідача не надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, а також на спростовання висновку спеціаліста щодо визначення розміру матеріальної шкоди. До того ж розмір відшкодування відновлювальному ремонту здійснений позивачем є меншим за розмір визначений експертом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача фактично сплаченого страхового відшкодування є обґрунтованими та доведеними.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2893, 81 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 319ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 07.12.2016 - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 33334 (тридцять три тисячі триста тридцять чотири) гривні 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» судовий збір в розмірі 2893 (дві тисячі вісімсот дев'яносто три) гривні 81 копійку.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

.