АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/804/17 Доповідач - Ткач О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бершадська Г. В., Гірський Б. О.,

з участю секретаря Бріля В.Л., Дохват Л.Ф. та представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти і науки Тернопільської міської ради, треті особи: Тернопільська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №29 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради, Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про внесення запису у трудову книжку про роботу на посаді вчителя, як основного місця роботи,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління освіти і науки Тернопільської міської ради, треті особи: Тернопільська спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №29 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради, Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про внесення запису у трудову книжку про роботу на посаді вчителя, як основного місця роботи відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянтка зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, невірно дослідив докази у справі, а саме не проаналізував те, що у період з 01.09.1999 року по 27.08.2003 року вона фактично працювала на посаді вчителя хімії, що підтверджують бухгалтерськими відрахуваннями внесків до ПФУ. Крім цього, судом першої інстанції не враховані і докази перебування позивачки у відпустках як вчителя та обсяг її педагогічного навантаження за основним місцем роботи.

В суді апеляційної інстанції апелянтка та її представник доводи апеляційної скарги підтримали та просять їх задовольнити

В суді апеляційної інстанції представник відповідача, доводи апеляційної скарги заперечив та суду пояснив, що зробити запис в трудовій книжці на сьогоднішній день є неможливо, оскільки позивачка була прийнятана посаду лаборанта на 0,5 ставки і вправі була виконувати обов'язки педагога без запису в трудовій книжці згідно наказу № 43 від 28.06.1993 року Про затвердження Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій (далі Наказ № 43).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, заперечили доводи апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, заслухавши представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що роботодавець в 1998 році провів запис в трудову книжку позивачки згідно до поданої нею заяви і наявної вакансії. Заяв про переведення на виконання іншої роботи в школі, позивачка не подавала.

З вказаним висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки він ухвалений з дотриманням норм матеріального та процесуального права на підставі аналізу наявних у справі доказів .

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працювала у Тернопільській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 29 з 1992 року:

із 28.09.1992 р. по 01.10.1993 р - вихователя групи продовженого дня;

01.10.1993 р. по 0'.09.1998 р. - вчителя факультативного курсу Основи християнської етики;

01.09.1998 р. по 27.08.2003 року на посаді лаборанта.

Відомості про роботу позивачки на посаді лаборанта підтверджені її особистими заявами про прийняття на роботу на посаду лаборанта від 31.08.1998 року та заявою про звільнення з посади лаборанта від 08.08.2003 року (а.с. 30-31).

На підставі вищевказаних письмових заяв ОСОБА_1, директором школи № 29 видано наказ від 01.09.1998 р. № 07/02-13 про прийняття позивачки на роботу на посаду лаборанта на 0,5 ставки (а.с. 33).

Записи в трудовій книжці проведено з дотриманням вимог щодо заповнення трудових книжок.

Таким чином, записи позивачки внесені в трудову книжку на підставі заяв позивачки та наказів директора Тернопільській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 29, про що свідчить підпис та печатка установи (а.с. 7-8).

Накази про прийняття на роботу ОСОБА_1 та її звільнення з роботи в судовому порядку не оскаржувались.

Крім цього, згідно чинної на той період нормативної бази, виконання педагогічних обов'язків поряд з іншою роботою в школі при певних умовах, які перелічені в Наказі № 43 від 28.06.1993 року не вважались сумісництвом.

Надані позивачкою докази про виконання обов'язків вчителя протягом 1999-2002 р.р. з тижневим навантаженням в межах 6-16.5 год на підставі наказів директора школи, є доказом її педагогічної діяльності, однак не можуть слугувати підставою для внесення записів в трудову книжку, виходячи з Наказу № 43.

В силу вимог ч.1, 4, 5 ст.48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівників. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 із змінами та доповненнями (надалі Інструкція), трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. На осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи. В силу вимог п. 2.4 зазначеної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.14 Інструкції передбачено, що робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим рядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом.

Підставою для внесення запису про роботу за сумісництвом до трудової книжки працівника є засвідчені у встановленому порядку копії наказів про прийняття на роботу та звільнення (або витяги зі зведених наказів з особового складу). Внесення записів про роботу за суміщенням посад зазначеною Інструкцією не передбачено.

Враховуючи вищенаведені норми матеріального права та досліджені у судовому засіданні докази, суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про правомірність дій Управління освіти і науки Тернопільської міської ради стосовно внесення записів у трудову книжку ОСОБА_1, оскільки вони відповідають її письмовим заявам та наказам директора.

Оскільки ОСОБА_1 вбачає що порушено її право на отримання пенсії на пільгових умовах за наявності спеціального педагогічного стажу, відповідно обраний нею спосіб захисту не може бути реалізований в порядку цивільного судочинства, оскільки є інший порядок захисту у таких правовідносинах.

Таким чином, суд першої інстанції повно та правильно зясував характер спірних правовідносин в оскаржуваній частині судового рішення, правильно застосував норми матеріального права, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що суд неправильно застосував норми процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції, не містять правових підстав для скасування рішення суду і ухваленні нового рішення про задоволення позову відповідно до ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

Ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2