Провадження № 2/522/4147/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до Приморської районної адміністрації Одеської міської радипро визнання права користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір найму житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, буд. 3, кімната 336-А, а також зобовязати Приморську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з ними договір найму житлового приміщення, за вказаною адресою.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 09 січня 2014 року померла мати позивачів - ОСОБА_3. Вона проживала у кімнаті № 336-А, площею 12,3 кв.м., в будинку № 3 по вул. Піонерській (зараз Академічна) у м. Одесі, на підставі ордеру на житлову площу.

Після смерті матері позивачі звернулись до відповідача зі заявою про переоформлення ордеру на квартиру так як проживали в неї з дозволу померлої, але їм було в цьому відмовлено. Позивачі вважають, що їх права порушені, як спадкоємців, а тому звернулись до суду з вказаним позовом.

Позивачі у судовому засіданні позов підтримали, просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засідання позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, надавши свої письмові заперечення.

Вивчивши наявні докази по справі суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 08 червня 1998 року ОСОБА_3 отримана ордер № 000428 на житлову площу у гуртожитку, а саме кімнату № 336-А, площею 12,3 кв.м., в будинку № 3 по вул. Піонерській (зараз Академічна) у м. Одесі. Вказана кімната була надана їй та членам її сімї доньки ОСОБА_1.

09 січня 2014 року ОСОБА_3 померла.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Позивачі просять визнати за ними право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, буд. 3, кім. 336-А, а також зобовязати відповідача укласти з ними договір найму житлового приміщення, за вказаною адресою.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України).

Так з матеріалів справа вбачається, що позивачі не зареєстровані у вказаній кімнаті, та мають реєстрацію - ОСОБА_1 зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_1; - ОСОБА_2 зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_2 Б.

Відповідно ч. 2 ст. 61 Житлового кодексу Української РСР, договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер).

Відповідно ст. 58 Житлового кодексу Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР.

З наведеного вбачається, що єдиною підставою для вселення в жиле приміщення може бути тільки ордер.

Разом з тим, підстави для визнання громадян такими, що потребують поліпшення житлових умов, визначені ст.34 ЖК УРСР. Зокрема, п. 1 ч. 1 цієї статті встановлено, що потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок.

Матеріалами справи встановлено відсутність письмових звернень з боку позивачів стосовно закріплення за ними спірного приміщення, а також відсутні будь-які докази звернень позивачів стосовно укладення договорів найму.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про те, що дійсно в спірній кімнаті № 336-А, площею 12,3 кв.м., в будинку № 3 по вул. Піонерській (зараз Академічна) у м. Одесі, проживала та була зареєстрована померла ОСОБА_3 на підставі ордеру на житлову площу.

Після смерті ОСОБА_3, суд вважає, що у позивачів не має законних підстав займати спірну кімнати, вони там не зареєстровані, мають реєстрацію за іншими адресами, також ними не надано доказів, того, що вони перебувають в черги не поліпшення житлових умов, або інше.

Суд також не приймає до уваги посилання позивачів на те, що вони прийняли спадщину, оскільки до спадщини може входити майно, яке належала померлому на праві власності, але спірна кімната не належала ОСОБА_3 на праві власності.

Визначення ст. 16 ЦК способів захисту цивільних прав та інтересів має важливе значення в реалізації завдань цивільного судочинства - забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних прав для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, для яких законом або договором не встановлено способу їх захисту.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання якої є обовязковим для України визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав. І це означає, що особа має право пред'явити у суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправдованою.

У таких випадках слід виходити із загальних засад захисту прав, свобод та інтересів визначених Конституцією, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 57 ЦК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 ЦК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість, недоведеність вимог позивачів, а тому й відмовляє у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 84, 88, 110, 209, 213-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та зобов"язання укласти договір найму житлового приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10 ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя

27.11.2017