Справа № 752/6134/17
Провадження №: 2/752/3340/17
УХВАЛА

30.05.2017 року суддя Голосіївського районного суду Шумко А.В., вивчивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 - про стягнення заборгованості, -

встановив:

у провадженні Голосіївського районного суду м.Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 64 000,00 грн, згідно розписки.

Позивач звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на 1/3 житлового будинку АДРЕСА_1, що належить відповідачу на праві приватної власності.

В обґрунтування заяви зазначив, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього, буде необхідним і єдиним способом забезпечити в майбутньому виконання рішення суду про стягнення боргу, адже це єдине наявне майно у відповідача і він в свою чергу може виконати рішення суду тільки шляхом продажу даного майна.

В разі невжитття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, в майбутньому буде неможливим виконати рішення суду про стягнення боргу, оскільки відповідач може в будь який момент реалізувати належне йому майно, позбавивши себе таким чином фінансової спроможності виконати рішення суду, оскільки він винен кошти багатьом людям, про що позивачу достеменно відомо.

Так як відповідач досі не повернув кошти за договором позики, є підстави вважати, що добровільно рішення виконано не буде, а тому єдиним способом виконати рішення є примус та продаж майна боржника. Є підстави вважати, що позивачу може вже не дістатись жодного майна та кошти взагалі не будуть повернуті.

Відповідно ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленумом Верховного Суду України в постанові №9 від 22.12.2006р. звернуто увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні заяви суд враховує зміст заявлених позовних вимог, те, що позивачем в заяві про забезпечення позову не зазначено доказів співмірності заявлених позовних вимог запропонованому заходу забезпечення позову, а також доказів існування реальної загрози, в разі невжиття судом запропонованого заходу забезпечення позову, невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин заява про забезпечення позову є необгрунтованою, тому заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, у забезпеченні позову належить відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, -

ухвалив:

у забезпеченні позову ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 - про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Шумко A.B.