Провадження № 2/235/82/17
Справа №235/6602/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 листопада 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого судді Хмельової С.М.

за участю: позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 м. Покровськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ :

До Красноармійського міськрайонного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 28 квітня 1990 між сторонами був укладений шлюб.

19.12.1990 в шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3, якому на час складання цього позову виповнилося повних 25 років.

Подружні відносини у сторін не склалися через різні погляди на спільне життя і тому з лютого 2015 року вони припинили спільне проживання як сімя та припинили ведення спільного господарства, але залишилися проживати за однією адресою, вказаною в позові.

В період шлюбу, 12.04.2001 відповідно до договору купівлі-продажу на імя позивачки було придбано домоволодіння, що розташоване за адресою м. Красноармійськ (Покровськ), вул. Шибанкова, 72, і 18.04.2001 земельна ділянка на якій розташовані будівлі загальною площею 1000 кв.м.

Син, за взаємною згодою залишився проживати разом з позивачкою у її частині домоволодіння.

Майно, яке є спільною власністю, як подружжя, сторони не можуть розділити, так як не можуть дійти згоди про розмір часток кожного, як і відносно обовязків по кредитним зобовязанням.

Так під час поділу майна сторони не змогли поділити і відповідач не визнає за позивачкою її право власності на наступне спільне майно подружжя, придбане за спільні кошти в шлюбі:

1. житловий будинок, адреса: м. Покровськ, Донецька область, вул. Шибанкова, 72, придбаний 12.04.2001 р. на підставі договору купівлі-продажу оформлений на імя позивачки, який складається з житлового будинку А-1 в якому зараз мешкає відповідач, житлового будинку В-1 (раніше була літня кухня), в якій зараз мешкає позивачка разом з сином;

2. земельна ділянка, 0,1 га, адреса: м. Покровськ, Донецька обл., вул. Шибанкова, 72, кадастровий номер :11:049:0951, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, придбана на підставі договору купівлі-продажу від 18.04.2001 року на імя позивачки, на якій розташовані будинки;

3. автомобіль ГАЗель, державний номер НОМЕР_1, придбаний в 2007 році на підставі договору купівлі-продажу на імя відповідача за 78000 гри., який зараз знаходиться у користуванні відповідача, але яким під час шлюбу користувались сторони разом і у позивачкиє водійське посвідчення і допуск на керування вказаним автомобілем.

У звязку з тим, що частина майна була придбана до набуття чинності Сімейного кодексу України. А саме до 01.01.2004 року, то на частину правовідносин розповсюджується дія Кодексу про шлюб та сімю 1969 р.

На домоволодіння та землю під ним позивачка визнає право спільної сумісної власності за собою та відповідачем, але відповідно до положень ст. 71 СК України та ст.ст. 364 та 370 ЦК України, просить суд поділити вказане домоволодіння та землю під ним між ними в натурі, як це було встановлено домовленістю між сторонами раніше і вже фактично поділене, а саме позивачка разом з сином користується і просить визнати за нею право особистої приватної власності на будинок в технічному паспорті з позначкою В-1, гараж 3-1 та сарай Ж-1.

Відповідачу виділити та визнати за ним право особистої приватної власності на будинок А-1, сарай Е-1.

Земельну ділянку поділити порівну по 500 м.кв. кожному під відповідними будівлями згідно технічного плану.

Доказом поділу вказаного домоволодіння є рішення Красноармійського суду від 10.02.2016, яке набуло законної сили 23.02.2016 року, з тексту якого було за позовом відповідача встановлено, що ОСОБА_3 безперешкодно користується будинком зазначеним в технічному паспорті під літерою А-1, а позивачка житловим будинком під літерою В-1.

На момент розгляду справи споруда під літерою В-1 була літньою кухнею із переплануванням та добудовою без державної реєстрації. Від 08.05.2015 року згідно декларації про готовність до експлуатації обєкта від 14.06.2016 було проведено державну реєстрацію вказаної будівлі, яка раніше була літньою кухнею, а зараз була перебудована в житловий будинок, що не перешкоджає суду визнати за позивачкою право власності, а саме на вказаний житловий будинок, а за відповідачем на будинок під літерою в технічному паспорті А-1, де він і мешкає з часу розлучення.

На утримання житла та отриманим послугам позивачка витратила згідно наданим квитанціям:

За електричну енергію 2946,34 грн., за період з травня 2015 по серпень 2016 року, окремого лічильника Відповідач не має, але користується електричною енергією разом з позивачкою, тому повинен нести витрати по сплаті використаної електричної енергії спільно з позивачкою, тому повинен сплатити витрати у розмірі 1/2 частини, що становить 1473,17 грн.

Так позивачка не може надати суду докази стосовно вартості автомобіля, який знаходиться у користуванні відповідача разом з документами, і відповідач відмовився надати автомобіль для проведення його оцінки.

Крім обєктів права власності сторони не можуть домовитись про поділ обов»язків стосовно кредитних зобовязань:

1.договір кредитний з ОСОБА_5 №005-04325-181113 від 18.11.2013. р., на ім'я позивачки на суму 15000 грн. борг складає 17192,11 грн.;

2.договір кредитний з ОСОБА_5 №009-04210-120214 від 12.02.2014р.- на імя позивачки на суму 45000 грн., заборгованість складає 68071 грн.;

3.кредитний договір з Альфа-Банком №500955737 від 12.08.2014 на імя позивачки на суму 19818,10 грн., борг становить 16944,32 грн.

4.кредитний договір з Альфа-Банком №490922579 від 12.08.2014 року суму 22393,20 грн., борг 22283,03 грн.;

5.кредитний договір (угода) з ПриватБанком №SAMDN6267 від 12.11.2014року на суму 22862,42 грн., з яких позивачка самостійно погасила борг на 30.09.2016р. -13495,26 грн.

Загалом сума боргу по кредитним зобовязанням склала-137785,72 грн. Самостійно після розлучення погасила суму 9892,91 грн.

Вказані кредити було витрачено, прибуток від реалізації вже давно

витрачений на потреби сімї ще до розлучення та на особисті потреби відповідача, але кредит так ніхто і не погасив, тому позивачка вважає, що це їх спільний обовязок по вказаним кредитним зобовязанням повинен бути спільним, враховуючи наведене позивачка просить суд :

1.Визнати за нею - ОСОБА_1, право особистої приватної власності з виділом в натурі будинку з позначкою в технічній документації лі герою В-1, гараж 3-1 та сарай Ж-1, за адресою: м. Покровськ, Донецька область, вул. Шибанкова, 72 і земельної ділянки під ними загальною площею 0.5 га. за тією ж адресою.

2.Визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності з виділом в натурі будинку з позначкою в технічній документації літерою А-1, сарай Е-1, за адресою: м. Покровськ, Донецька область, вул. Шибанкова, 72 і земельної ділянки під ними загальною площею 0,5 га. за тією ж адресою.

3.Визнати за позивачкою право особистої приватної власності на автомобіль ГАЗель придбаний в 2007 році, державний номер НОМЕР_1, вартістю 78000 грн.

4. Стягнути на користь позивачки з відповідача 1/2 частину коштів на погашення кредитних зобовязань по кредитному договору з ОСОБА_5 №005-3 від 18.11.2013 р. у розмірі 8596,06 гри.

5.Стягнути на користь позивачки з відповідача ? частину коштів на погашення кредитних зобовязань по кредитному договору з ОСОБА_5 №005-3 від 18.11.2013р. у прозмірі 34035,50 грн.

6.Стягнути на користь позивачки з відповідача 1/2 частину коштів на погашення кре питних зобовязань по кредитному договору з Альфа-Банком №500955737 від 12.08.2014 року у розмірі 8472,16 грн.

7.Стягнути на користь позивачки з відповідача ? частину коштів на погашення кредитних зобовязань по кредитному договору з Альфа-Банком №490922579 від 12.08.2014 у розмірі 11141,52 грн.

8.Стягнути на користь позивачки з відповідача ? частину коштів на погашення кредитних зобовязань по кредитному договору з ПриватБанком №SAMDN6267 від 12.11.2014року у розмірі 11694,09 грн.

9. Стягнути на користь позивачки з відповідача 1/2 частину витрат на утримання спільного майна у розмірі 1473,17 грн.

10.Стягнути з відповідача на користь позивачки всі судові витрати які на час звернення до суду становлять 3500 грн.

ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, який після проведення експертиз уточнив, та обґрунтував свої позовні вимоги наступним.

За час шлюбу нами було придбано наступне майно:

Житловий будинок, який розташований за адресою: Донецька обл., м. Покровськ,

Шибанкова, 72 (придбаний 12.04.2001 р. на підставі нотаріально засвідченого договору

купівлі-продажу, оформленого на імя відповідачки ОСОБА_1Г.), який відповідно до

технічного паспорту, складається з: житловий будинок А-1; житловий будинок В-1, сарай-Е-1, сарай -Ж-1, гараж З-1.

Відповідно до експертного висновку:

вартість житлового будинку «А-1» складає 27146,00 грн.;

вартість житлового будинку «В-1» складає 58064,00 грн.;

вартість сараю «Е-1» складає 99084,00 грн.;

віртість сараю «Ж-1» разом з гаражем «3-1» складає 86459,00 грн.;

Земельна ділянка площею 0,1 га кадастровий номер :11:049:0951, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вартість якої складає 90530 гривень.

Автомобіль ГАЗель реєстраційний номер НОМЕР_1, який придбаний у 2007 р. на його імя, вартість якого згідно експертного висновку складає 36405,35 грн.

Бак для води 100 літрів - вартістю 1200,00 грн, пральна машина SAMSUNG WF 64581N4 - вартістю 1795,00 грн, газова піч з електродуховкою - вартістю 1500,00 грн, оверлок - вартістю 900,00 грн, багатоопераційна швейна машина - вартістю 1900,00 грн, ноутбук «Асус» - вартістю 7000,00 грн, диван-ліжко - вартістю 6000,00 грн, шафа під верхній одяг - вартістю 3000,00 грн, шафа під полички - вартістю 2300,00 грн, принтер EPSON - вартістю 700,00 грн, фотокамера SONY W 55 - вартістю 1370,00 грн, цифровий фотоапарат САМСУНГ PL 60 SILVER вартістю 1299,00 грн, мясорубка TEFAL 7011 - вартістю 870,00 грн, кондиціонер - вартістю 1300,00 грн, мебельний набор, який складається з: шафи під товар, тумби під взуття, 3 столу товар, вішалка під одяг - загальною вартістю 15000,00 грн.

Рухоме майно, яке вказано у пунктах з 4 по 18, знаходиться у фактичному користуванні відповідачки, та його загальна вартість складає 46134,00 грн.

В своєму первісному позові позивачка просить:

Визнати за позивачкою право особистої приватної власності з виділом в натурі будинку «В-1», гаражу «3-1», сараю «Ж-1», загальною вартістю 144 523,00 грн. (відповідно до експертного Висновку), земельної ділянки площею 0,5 га вартістю 45 265,00 грн; на автомобіль НОМЕР_2, вартістю 78 000,00 грн.;

Визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності з виділом в натурі будинку «А-1», сараю «Е-1», загальною вартістю 126 230,000 грн. (відповідно до Експертного висновку), земельної ділянки площею 0,5га вартістю 45 265,00 грн.

Позивач за зустрічним позовом частково згоден з таким порядку розділу майна, на яке вказує ОСОБА_1

Але вважає, що оскільки Автомобіль ГАЗель реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстрований на його імя, є фактично в його користуванні, та є неподільною річчю, то право власності на вказаний автомобіль повинно бути визнано за ним.

При цьому вважає, що оскільки відповідачка після розірвання шлюбу фактично користується рухомим майном загальною сумою 46134,00 грн., яке вказано вище, то право власності на це майно також повинно бути визнане за відповідачкою.

Таким чином після поділу у судовому порядку спільного майна подружжя, загальна вартість майна, що залишиться у власності ОСОБА_1, буде складати 235 922,00 грн.;

загальна вартість майна, що залишиться у його власності, буде складати 207 900,35 грн.

Різниця у вартості майна після його поділу буде складати 28 021,65 грн. на користь відповідачки.

Таким чином, виходячи із рівності часток дружини та чоловіка при поділі спільного майна, відповідачка повинна компенсувати в грошовій формі частину вартості майна у розмірі 1/2 різниці вартості. Сума компенсації становить 14 010,82 грн.

За час шлюбу в інтересах сімї ОСОБА_3 були отримані наступні грошові кредити:

-18.11.2013 р. у АТ «Дельта Банк» у сумі 20000,00 грн. по кредитному договору № 009-04325-181113 від 18.11.2013 р. Сума боргу за кредитом станом на 02.04.2015 р. (після розірвання шлюбу) становила 27 943.74 грн. (підтверджується банківською випискою). З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина кредитного зобовязання у сумі 13 971,87 грн.;

-25.12.2013 р. у АТ «Дельта Банк» у сумі 35000.00 грн. по кредитному договору № 007-13 від 25.12.2013 р. Сума боргу за кредитом станом на 31.03.2015 р. (після припинення шлюбних відносин) становила 38 061,50 грн. (підтверджується банківською искою). З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина кредитного зовязання в сумі 19 030,75 грн.;

-у ПАТ КБ «Приратбанк» на імя позивача був відкритий картковий рахунок № 443 для погашення кредиту. Сума боргу за кредитом станом на 31.03.2015 р. (після припинення шлюбних відносин) становила 5137,39 грн. (підтверджується банківською випискою). З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина кредитного зобовязання в сумі 2 568,95 грн.

-у ППАТ КБ «Приватбанк» на імя позивача була відкрита кредитна лінія по рахунку 42275 в сумі 4000,00 грн. Сума боргу за кредитом станом на 31.03.2015 р. (після припинення шлюбних відносин) становила 3 066,12 грн. (підтверджується банківською випискою). З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина кредитного зобовязання в сумі 1 533,06 грн.

Позивач за зустрічним позовом просить суд визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності з виділом в натурі на будинок з позначкою в технічній документації літерою «В-1», гараж «З-1», сарай «Ж-1», на земельну ділянку під вказаними будівлями загальною площею 0,5 га, які розташовані за адресою: Донецька область, місто Покровськ, вулиця Шибанкова, будинок 72.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на бак для води 100 літрів, пральну машину SAMSUNG, газову піч з електродуховкою, оверлок, багатоопераційну швейну машину, ноутбук «Асус», диван-ліжко, шафу під верхній одяг, шафу під полички, принтер EPSON, фотокамеру SONY, цифровий фотоапарат, електромясорубку TEFAL, кондиціонер, мебельний набор, який складається з: шафи під товар, тумби під взуття, 3 столу товар, вішалка під одяг.

Визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності з виділом в натурі будинку з позначкою в технічній документації літерою А-1, сарай Е-1, які розташовані за адресою: Донецька область, місто Покровськ, вулиця Шибанкова, будинок 72, та земельної ділянки, яка розташована під даними спорудами загальною площею 0,5 га.

Визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на автомобіль ГАЗ 32212 реєстраційний номер АН 5290СХ.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 14010,82 гривень, 13971,87 гривень, 19030,75 гривень, 2568,95 гривень, 1533,06 гривень у рахунок погашення зобовязань за кредитними договорами.

В судовому засіданні позивач за зустрічної позовною заявою позовні вимоги ОСОБА_1 визнав в частині поділу будинку та земельної ділянки, проти інших позовних вимог заперечував, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник позивача також заперечував проти позовних вимог.

Позивачка за первісним позовом до судового засідання під час розгляду позовних вимог по суті, її представник первісні позовні вимоги підтримав, проти зустрічних заперечував.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги за первісною позовною заявою та за зустрічною позовною заявою підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.58,59 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи з аналізу зазначених норм, розподіл обов'язків щодо доказування в цивільній справі здійснюється на підставі принципу змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні вказаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб 28.04.1990 року (а.с.6). Розірвали шлюб, відповідно до рішення Красноармійського міськрайонного суду від 2.04.2015 року (а.с.8).

ОСОБА_1 має посвідчення водія ЯНА № 533880, видане 28.03.2003р. (а.с.12).

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.04.2001 року ОСОБА_1 придбала у власність земельну ділянку площею 0,1 га, яка розташована за адресою: м. Покровськ, Донецька обл., вул. Шибанкова, 72, кадастровий номер :11:049:0951, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.27-28). Державний акт на право приватної власності на землю виданий ОСОБА_1 8.11.2001року (а.с.31).

Відповідно до договору купівлі-продажу житлого будинку від 20.04.2001 року ОСОБА_1 придбала у власність житловий будинок, який розташовано за адресою: м. Покровськ, Донецька область, вул. Шибанкова, 72 (а.с.80).

Згідно витягу № 03/437/2 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 11.08.2015р. нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована за адресою: м. Покровськ, Донецька обл., вул. Шибанкова, 72, кадастровий номер :11:049:0951, становить 90530,00 (а.с.33).

Будинок і земельна ділянка придбана подружжям в період перебування в шлюбі, і цей факт не оспорюється сторонами по справі.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Оскільки сторони по справі не досягли домовленості щодо вартості спільного сумісного майна за клопотанням ОСОБА_3 ухвалою суду від 1701.2017 року призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 111 від 27.04.2017 року, проведеної Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз (а.с. 165-174):

1.Вартість житлового будинку літ. А-1, станом на час проведення експертизи складає 27146,00 гривень.

2.Вартість житлового будинку літ. В-1, станом на час проведення експертизи складає 58064,00 гривень.

3.Вартість сараю літ.Е-1, на час проведення експертизи складає 99084,00 гривень.

4.Вартість сараю літ. Ж-1 разом з гаражем літ. З-1, на час проведення експертизи складає 86459,00 гривень.

Сторони погодились з вартістю майна, яка визначена у висновку експертизи.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Сторони досягли домовленості щодо поділу житлового будинку та земельної ділянки. Таким чином, позовні вимоги щодо даної нерухомості, як первісні так і зустрічні, підлягають задоволенню. Вартість майна, яке виділене ОСОБА_1 складає 144523 гривні, ОСОБА_3 126230 гривні. Тому ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню різниця у вартості майна в розмірі 18293 гривні.

Згідно квитанцій від 01.09.2016р. на суму 465,86 грн, від 30.06.2015р. на суму 911,53 грн, від 2.08.2016р. на суму 1085,75 грн, від 2.11.2015р. на суму 212,3 грн, від 01.02.2016р. на суму 270,47 грн, ОСОБА_1 сплачено за використану електричну енергію 2946,33 гривень (а.с.76-80).

Згідно довідки КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 15.08.2016р. ОСОБА_1 мешкає за адресою: м. Покровськ, вул. Шибанкова, 72, та має склад сімї: ОСОБА_3 колишній чоловік, ОСОБА_3 син (а.с.11).

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 156 Житлового Кодексу Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку(квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до статті 162 Житлового Кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.

Судом встановлено, що сторони не укладали угоду щодо порядку сплати комунальних послуг і прийняття позивачкою обов'язку по сплаті комунальних послуг особисто без участі відповідача. Також вони не укладали іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

З урахуванням приписів статті 156 ЖК України, виходячи з принципу рівності прав власника і членів його сім'ї, у тому числі і колишніх, щодо користування жилим приміщенням, їх обов'язки по сплаті комунальних послуг також є рівними.

Враховуючи, що в жилому приміщенні було зареєстровано три особи, сторони по справі та їх повнолітній син, кожен з них відповідно до статті 156 ЖК України зобов'язаний нести витрати на оплату послуг з електропостачання у розмірі: 2946,33 грн. : 3 = 982,11 грн.

Тому обов'язок відповідача по утриманню спільного майна складає саме таку суму.

Автомобіль ГАЗ-32213, реєстраційний номер АН 5290СХ, 2002 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 30.05.2008 року, належить ОСОБА_3 (а.с.139). Оскільки даний автомобіль придбаний в період шлюбу він є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до висновку експерта № 22/06 від 14.06.2017р. вартість автомобілю на дату оцінки складає 36405,35 гривень (а.с.190-202).

Як позивачка так і відповідач заявили вимоги щодо визнання за ними права власності на автомобіль.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (чч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно із ч. 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Отже, у разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених ч. 5 ст. 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року № 6-2811цс15, від 07 червня 2017 року №6-2670 цс 16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов'язань перед іншою.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Отже, якщо один з подружжя не вчинив передбачених частиною п'ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати рівними ідеальні частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в автомобілі ГАЗ-32213, реєстраційний номер АН 5290СХ 2002 року випуску, вартість якого станом на дату проведення оцінки 14.06.2017 року складає 36405 гривень 00 копійок, залишити автомобіль у їх спільній частковій власності.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то цивільні права та обовязки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобовязань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобовязання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Так, під час перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 укладено кредитні договори:

1.договір кредитний з ОСОБА_5 №005-04325-181113 від 18.11.2013. р., на ім'я позивачки на суму 15000 грн.

2.договір кредитний з ОСОБА_5 №009-04210-120214 від 12.02.2014р.- на імя позивачки на суму 45000 грн.

3.кредитний договір з Альфа-Банком №500955737 від 12.08.2014 на імя позивачки на суму 19818,10 грн.

4.кредитний договір з Альфа-Банком №490922579 від 12.08.2014 року суму 22393,20 грн.

5.кредитний договір (угода) з ПриватБанком №SAMDN6267 від 12.11.2014року на суму 22862,42 грн. (а.с.81-100).

ОСОБА_3 укладено наступні кредитні договори:

1.18.11.2013 р. у АТ «Дельта Банк» у сумі 20000,00 грн. по кредитному договору № 009-04325-181113.

2. 25.12.2013 р. у АТ «Дельта Банк» у сумі 35000.00 грн. по кредитному договору № 007-13.

3.ПАТ КБ «Приратбанк» відкритий картковий рахунок № 443 для погашення кредиту. Сума боргу за кредитом станом на 31.03.2015 р. (після припинення шлюбних відносин) становила 5137,39 грн.

4.ППАТ КБ «Приватбанк» відкрита кредитна лінія по рахунку 42275 в сумі 4000,00 грн. (а.с.140-149).

Заперечення сторін, що вони не давали згоди на укладання кредитних договорів суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до частини 2 статті 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Сторони укладені кредитні договори не оскаржували.

Таким чином, боргові зобовязання по кредитним зобовязанням підлягають розподілу між подружжям.

Суд бере до уваги заявлену позивачкою загальну суму, яка підлягає стягненню на її користь з відповідача, що становить 73939,33 гривні. Загальна сума заявлена позивачем за зустрічним позовом становить 51115,45 гривень. Різниця складає 22823,88 гривень, і ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1

Щодо іншого нерухомого майна заявленого у зустрічному позові суд зазначає наступне.

Бак для води 100 літрів, пральну машину SAMSUNG, газову піч з електродуховкою, оверлок, багатоопераційну швейну машину, ноутбук «Асус», диван-ліжко, шафу під верхній одяг, шафу під полички, принтер EPSON, фотокамеру SONY, цифровий фотоапарат, електромясорубку TEFAL, кондиціонер, мебельний набор, який складається з: шафи під товар, тумби під взуття, 3 столу товар, вішалка під одяг,суд не може визнати спільною сумісною власністю, оскільки жодних доказів, щодо придбання даного майна, його вартості, та доказів перебування цього майна у користуванні і володінні позивачки, суду не надано.

Щодо витрат, сплачених за проведення експертизи. ОСОБА_3 сплачено вартість судової будівельно-технічної експертизи № 111 від 27.04.2017 року, проведеної Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз, у розмірі 3303,00 гривень. ОСОБА_1 сплачено вартість авто товарознавчої експертизи в розмірі 1879,40 гривень. Тому підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на проведення експертиз в сумі 711 (сімсот одинадцять) гривень 80 копійок.

Відповідно до частини 3 статті 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Витрати на правову допомогу входять до витрат, повязаних з розглядом судової справи, тому сплачені позивачкою витрати у сумі 3500 гривень підлягають стягнення з відповідача на її користь.

На підставі викладеного, керуючись статтями 68-71 СК України, ст. ст. 368, 372 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 209, 212-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити частково.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності з виділом в натурі будинку з позначкою в технічній документації літерою В-1, гараж З-1, сарай Ж-1, які розташовані за адресою: Донецька область, місто Покровськ, вулиця Шибанкова, будинок 72, та земельної ділянки, яка розташована під даними спорудами загальною площею 0,5 га.

Визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності з виділом в натурі будинку з позначкою в технічній документації літерою А-1, сарай Е-1, які розташовані за адресою: Донецька область, місто Покровськ, вулиця Шибанкова, будинок 72, та земельної ділянки, яка розташована під даними спорудами загальною площею 0,5 га.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 різницю у вартості нерухомого майна в сумі 18293 (вісімнадцять тисяч двісті девяносто три) гривні 00 копійок.

Визнати рівними ідеальні частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в автомобілі ГАЗ-32213, реєстраційний номер АН 5290СХ 2002 року випуску, вартість якого станом на дату проведення оцінки 14.06.2017 року складає 36405 гривень 00 копійок, залишити автомобіль у їх спільній частковій власності.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? автомобіля ГАЗ-32213, реєстраційний номер АН 5290СХ 2002 року випуску.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? автомобіля ГАЗ-32213, реєстраційний номер АН 5290СХ 2002 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 різницю, яка складається з залишку коштів за кредитними зобовязаннями подружжя, в сумі 22 823 (двадцять дві тисячі вісімсот три) гривні 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 витрати на утримання спільного майна в сумі 982 (девятсот вісімдесят дві) гривні 11 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 3500 (три тисячі пятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 витрати на проведення експертиз в сумі 711 (сімсот одинадцять) гривень 80 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

В судовому засіданні 1 листопада 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено протягом пяти днів.

Суддя