Провадження № 2/219/4277/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: Головуючого судді Дубовика Р.Є., при секретарі Азямові Є.М., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради про визнання осіб таким, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом ОСОБА_3 просить визнати ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Миру, 67/8, з підстав передбачених ст. 405 ЦК України, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1.

В квартирі зареєстровані: її онука ОСОБА_8, її зять ОСОБА_5, правнуки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, які в квартирі не проживають та ніколи не проживали, не сплачують комунальні послуги, не приймають участі в утриманні квартири.

Таким чином, оскільки відповідачі більше року не проживають в квартирі просить визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки факт реєстрації відповідачів негативно впливає на її матеріальний стан та порушує її права як власника.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні предявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_5, у власних інтересах, а також в інтересах неповнолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_7, у судове засідання не зявились, надавши суду заяви про повне визнання позовних вимог ОСОБА_3 та про розгляд справи у їх відсутність.

Представник третьої особи управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради ОСОБА_2 в судовому засідання заперечувала проти позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання неповнолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщення, оскільки позивачем не надано доказів наявності у батьків дітей, житла, придатного для проживання неповнолітніх ОСОБА_9, ОСОБА_7

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, допитавши свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, які підтвердили факт не проживання відповідачів за місцем реєстрації у зазначеній квартирі понад один рік без поважних причин, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.11.1995 року, є власником квартири за адресою: м. Бахмут, вул. Миру, 67/8 (а.с.5). Право приватної власності за ОСОБА_3 зареєстровано в КП Бюро технічної інвентаризації м. Артемівська 27.11.1995 року за реєстраційним номером 35-7947 (а.с. 5 зворот).

Тож спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Як вбачається з довідки від 18.09.2017 року № 1051, виданої ПП «Квартал», в спірному житловому приміщенні, як члени сімї власника житла зареєстровані: ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 8).

Відповідно акту від 18.09.2017 року, складеного директором ПП «Квартал», ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, не проживають в спірному житловому приміщенні з січня 2016 року (а.с. 7).

За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідачів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в спірному житловому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що ОСОБА_5, ОСОБА_8 на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2.

Стосовно позовної вимоги про визнання неповнолітніх ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими що втратили право користування жилим приміщенням, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї.

За ч.1 ст.3 цієї Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (ст.27 Конвенції про права дитини).

Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», охороною дитинства є система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Частиною 2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Однак, суду не надано доказів наявності у батьків дітей житла, придатного для проживання неповнолітніх ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, забезпечення дитини належними умовами проживання. Позивачем під час розгляду справи, не надані докази наявності у батьків дітей, житла, придатного для проживання неповнолітніх дітей.

Оскільки наявність у неповнолітніх ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 іншого місця постійного проживання ніж те, у якому вони зареєстровані як члени сім'ї власника житла, не підтверджена, позбавлення дітей права користування житловим приміщенням за адресою: м. Бахмут, вул. Миру, 67/8, суперечитиме принципу найкращого забезпечення їх інтересів щодо права на житло. Відтак у задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

Тому позовні вимоги ОСОБА_3 слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 209, 214-215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_3.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р.Є.Дубовик