Справа № 727/6752/16-ц
Провадження № 2/727/294/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю сторін: - позивача ОСОБА_2

- представника третьої особи Регіонального сервісного центру МВС України в Чернівецькій області ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Регіональний сервісний центр МВС України в Чернівецькій області, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, - ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася із позовною заявою до суду до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Регіональний сервісний центр МВС України в Чернівецькій області, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, мотивуючи позовні вимоги тим, що з 20.10.2012 року за нею був зареєстрований на праві власності автомобіль марки ВАЗ 210700-20, 2006 року випуску, зеленого кольору, номер кузова ХТА 6125, державний номер НОМЕР_1. 14.06.2016 року відповідач ОСОБА_4 переконав її у необхідності складення на його ім'я довіреності на право продажу, зняття з обліку в ДАІ, укладення договору позички, міни, страхування, в тому числі на право експлуатації (керування) належним їй на праві власності автомобілем марки ВАЗ 210700-20, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2, у зв'язку з тим, що її автомобіль знаходиться на території ТОВ «ВПК Україна», а він є директором Чернівецької філії ТОВ «ВПК-Україна», і йому потрібна була довіреність для того, щоб забрати автомобіль з території підприємства та повернути його їй. Зазначає, що 15.06.2016 року вона і відповідач ОСОБА_4 в офісі приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, що по вул. Полєтаєва,12 в м. Чернівці було посвідчено довіреність, при цьому, ОСОБА_4 пообіцяв їй в той же день повернути автомобіль, проте доби їй автомобіль не було повернуто, у зв»язку з чим, 16 червня 2016 року вона звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_6В з заявою про скасування довіреності від 15.06.2016 р., виданої нею на ім'я ОСОБА_4, а 17.06.2016 р. її син, ОСОБА_7, звернувся до органів поліції із заявою про вчинення щодо злочину, передбаченого ст.355 ч.1 КК України та наступного дня було відкрито кримінальне провадження за № 0000283; її визнано потерпілою. Вказує, що на її запит, з відповіді Регіонального сервісного центру МВСУ в Чернівецькій області від 02.08.2016 р. вбачалося, що 15.06.2016 р. відповідач ОСОБА_4, на підставі виданої нею довіреності, зняв з обліку для реалізації автомобіль марки ВАЗ 210700-20, 2006 року випуску, державний номер СЕ 5480 А; крім цього, вона також дізналася, що 24.06.2016 року транспортний засіб ВАЗ 210700-20, 2006 року випуску, державний номер СЕ 5480 А був зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою с. Шипинці Кіцманського району Чернівецької області якій було видано на автомобіль новий державний номер - СЕ5702ВН. Згідно документів, отриманих від Регіонального сервісного центру МВСУ в Чернівецькій області, також дізналася про те, що 24.06.2016 р. відповідач ОСОБА_4 уклав від її імені договір купівлі-продажу транспортного засобу із ОСОБА_5 та відчужив останній автомобіль за 40000,00 грн. Вважає, що з вини відповідача ОСОБА_4 автомобіль, належний їй, вибув з її власності поза її волею, а правочин щодо відчуження 24.06.2016 року від її імені відповідачем ОСОБА_4 у власність ОСОБА_5 належного їй автомобіля є недійсним, а тому, на її думку, кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання правочину, в силу вимог ст.215 ЦК України просить визнати правочин недійсним, а спірний транспортний засіб повернути у її володіння, користування та розпорядження.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, в наданих суду поясненнях посилалася на обставини аналогічно викладеним в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання повторно неодноразово не зявилися, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи; в суд клопотань про розгляд справи в їх відсутність не поступало.

Представник третьої особи - регіонального сервісного центру МВС України в Чернівецькій області ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6 в судове засідання повторно не зявилася, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не надала.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи: Регіонального сервісного центру МВС України в Чернівецькій області ОСОБА_3, вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного.

Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що 15.06.2016 року позивач уповноважила на підставі довіреності відповідача ОСОБА_4 продати за ціну та на умовах на його розсуд, зняти з обліку в ДАЇ, зареєструвати, укласти договір позички, міни, страхування, належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 210700-20, 2006 року випуску, зеленого кольору, номер кузова ХТА 6125, державний номер НОМЕР_1. Довіреність була видана строком на один рік та посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрована в реєстрі за №1256 (а.с.10).

Згідно заяви, посвідченої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6 було повідомлено відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування довіреності, виданої на імя ОСОБА_4 на право продажу, зняття з обліку в ДАЇ, укладення договору позички, міни, страхування, в тому числі на право експлуатації (керування) автомобілем ВАЗ 210700-20, 2006 року випуску, зеленого кольору, номер кузова ХТА 6125, державний номер НОМЕР_1 (а.с.11-12).

Судом встановлено, що позивач 17.06.2016 року звернулася до правоохоронних органів з заявою про відкриття кримінального провадження (а.с.13-14) та за заявою ОСОБА_2 визнану як потерпілою (а.с.15), було відкрито кримінальне провадження, про що свідчить відповідний ОСОБА_7 з кримінального провадження №0000283 від 17.06.2016 року (а.с.16).

За даними повідомлення Регіонального Сервісного Центру в Чернівецькій області №31/24-1767 від 02.08.2016 року, власником ОСОБА_2 20.10.2012 року був зареєстрований транспортний засіб марки «ВАЗ 210700-20», 2006 р.в., державний номер НОМЕР_1, який 15.06.2016 року було знято з обліку для реалізації транспортного засобу марки «ВАЗ 210700-20», 2006 р.в., державний номер НОМЕР_1 довіреної особи (заявник) ОСОБА_4 24.06.2016 року зареєстрований транспортний засіб марки «ВАЗ 210700-20», 2006 р.в., державний номер НОМЕР_1, власник ОСОБА_5 (а.с.17), що також підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу від 24.06.2016 року (а.с.18-19) та приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6 було повідомлено, що 15 червня 2016 року за реєстровим № 1256, нею була посвідчена довіреність на право продажу, зняття з обліку в ДАІ, на право експлуатації автомобіля, від імені довірителя ОСОБА_2 на імя повіреного - ОСОБА_4.

Згідно з положеннями п.4 глави 4 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нею було встановлено особу довірителя та перевірено його дієздатність. Довірителю було розяснено зміст ст. ст. 237, 244, 245, 247-250 Цивільного кодексу України щодо поняття довіреності, її форми, строків, припинення представництва за довіреністю, скасування довіреності та відмови представника від вчинення дій, які були визначені довіреністю, про що було зазначено у тексті довіреності. Дію довіреності було припинено 16 червня 2016 року, за заявою Довірителя - ОСОБА_2 за реєстровим № 1282 (а.с.20).

Крім наведеного, судом установлено, що на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.11.2016 року Регіональним Сервісним центром в Чернівецькій області було надано копії документів, що стали підставою для зняття з обліку автомобіля марки «ВАЗ 210700-20», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 (а.с.65), зокрема - заява №93739827 від 15.06.2016 року на підставі доручення №НВТ489890 від 15.06.2016 року ОСОБА_4 (а.с.66), висновок експертного дослідження №26/280/5695 від 15.06.2016 року на якому стоїть штамп «Анульовано» та копія довіреності позивача про уповноваження відповідача ОСОБА_4 продати за ціну та на умовах на його розсуд, зняти з обліку в ДАЇ, зареєструвати, укласти договір позички, міни, страхування, належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 210700-20, 2006 року випуску, зеленого кольору, номер кузова ХТА 6125, державний номер НОМЕР_1. Довіреність видана строком на один рік, посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровану в реєстрі за №1256, на якій також стоїть штамп «Анульовано» (а.с.68).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів, може бути в тому числі припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до його порушення, зміна правовідношення. Як правило, власник порушеного або невизнаного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Частиною 3 статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, тобто неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров'я та потреба у зв'язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна та інше.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 15.06.2016 року довіреністю уповноважила відповідача ОСОБА_4 продати за ціну та на умовах на його розсуд, зняти з обліку в ДАЇ, зареєструвати, укласти договір позички, міни, страхування, належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 210700-20, 2006 року випуску, зеленого кольору, номер кузова ХТА 6125, державний номер НОМЕР_1. Довіреність була видана строком на один рік, посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровану в реєстрі за №1256 (а.с.10), своїм підписом підтвердила. В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 С,А. не заперечувала факту оформлення на ОСОБА_4 вищенаведеної довіреності, пояснивши, що надала згоду на оформлення останньому довіреності добровільно і свідомо, однак не передбачала того, що ОСОБА_4 так поступить і відчужить транспортний засіб.

Вимогами ст. 215 п. 1, 3 ЦК України чітко регламентовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Як розяснено в пункті 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до ст.ст. 229 - 233, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (п. 23), правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою на підставі обману чи помилки; особа, яка оскаржує правочин, має довести, що вона при укладенні правочину помилялася щодо його природи.

В судовому засіданні за встановленими обставинами та й з пояснень позивача не вбачалося, що на момент укладення оспорюваного правочину в ОСОБА_2 був хворобливий стан здоровя, внаслідок якого вона не здатна була в повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними; в судовому засіданні позивач не змогла пояснити в чому ж відносно неї полягав обман; жодна з наведених обставин позивачем не доведена в судовому засіданні доказами, та підстав, які б вплинули на волевиявлення позивача при укладенні вищевказаного договору, судом не встановлено. Крім того позивачем не доведено в судовому засіданні наявність помилки щодо природи правочину, що є підставою для відмови у задоволені позову про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимогами ст. 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 213 ЦПК України регламентовано, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно до закону. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно, всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що в задоволенні заявлених позовних вимог позивачу слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають, оскільки в позові відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15, 16, 203, 213, 215, 229, 230 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 27, 58, 60, 61, 64, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Регіональний сервісний центр МВС України в Чернівецькій області, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, а саме визнанні договору купівлі - продажу транспортного засобу від 24.06. 2016 року марки ВАЗ року випуску державний номерний знак НОМЕР_2 укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і повернення вказаного автомобіля у володіння, користування і розпорядження ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами які не були присутні в засіданні при проголошенні рішення в цей же строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Слободян Г.М.