УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Голубкова М.А. розглянувши клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за звернення до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Запорізького Міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом немайнового характеру, до якого долучив клопотання про звільнення від сплати судового збору за звернення до суду із позовом.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що на теперішній час він не має засобів до існування, не працює, жодних доходів не отримує не має можливості сплатити судовий збір.

Просить з підстав, передбачених ст.8 Закону України «Про судовий збір» звільнити його від сплати судового збору.

Перевіривши доводи клопотання та їх обґрунтованість доказами, підстав для задоволення клопотання не вбачається, виходячи з наступного.

Судовий збір, як складова частина судових витрат, виконує, зокрема, компенсаційну і превентивну функцію, які полягають у відшкодуванні коштів, витрачених державою на здійснення правосуддя, а також коштів, витрачених особами, що звертаються до суду або вчиняють певні процесуальні дії, а також попереджає необґрунтовані звернення до судів, забезпечує виконання юридично зацікавленими в результаті справи особами своїх процесуальних обов'язків.

Європейський суд з прав людини у рішенні по "Справа "Креуз проти Польщі" (Case of Kreuz v. Poland)" від 19.06.2001 року окремо наголосив, що характеристики судового провадження, як справедливість, відкритість та невідкладність, насправді не мають жодної цінності, якщо таке провадження передусім не порушено і в цивільних справах навряд чи можна уявити верховенство права без можливості мати доступ до суду.

Проте Європейський суд з прав людини вважає, що положення пункту 1 статті 6 про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення Європейського суду з прав людини "Справа Ейрі" від 09.10.1979 року).

Таким чином, "право на суд" не є абсолютним. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення помірного судового збору.

Законодавством України зазначене правове положення знайшло своє відображення в ст. 8 Закону України "Про судовий збір", ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається з наведеної норми, єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану.

Відповідно до ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки, тобто, під поняттям "майновий стан" розуміється сукупність належних особі майнових прав та обов'язків.

Враховуючи, що відстрочення, розстрочення або звільнення сплати судового збору допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

До клопотання про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 долучив довідку Шевченківського відділу ДФС України відповідно до якої інформації про доходи ф/о в ЦБД ДРФО немає. Довідку з УПФУ по Шевченківському району відповідно до якої нарахування заробітної плати та стаж роботи на застраховану особу ОСОБА_1 у УБ системи облікових карток за 2016-2017 рік відсутні. Вказані довідки свідчать про відсутність офіційного доходу у позивача ОСОБА_1

Також до заяви про звільнення від сплати судового збору додано довідку з Шевченківського РЦЗ м. Запоріжжя відповідно до якої ОСОБА_1 не зареєстрований у Шевченківському районному центрі зайнятості та інших центрах зайнятості України, як безробітний. Відповідно до довідки УПСЗН по Шевченківському району ОСОБА_1 ніяких видів державних соціальних допомог не отримує. Наявність вказаних довідок свідчить про те, що ОСОБА_1 або не звертається до уповноважених органів за отриманням допомоги або не має передбачених законом підстав для їх отримання. А відтак не потребує від державних органів соціальних допомог та допомоги у працевлаштуванні, що свідчить про наявність джерел для існування та можливості для сплати судового збору.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 постанови від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, повязані з судовими витратами, у чіткій відповідності до ЦПК, Закону України «Про судовий збір», забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами позивача щодо можливості звернення до суду та інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ.

Враховуючи, що з клопотання позивача та доданих до нього доказів не встановлено такого майнового стану ОСОБА_1, який перешкоджав би сплатити судовий збір у цивільній справі з вимог немайнового характеру, для задоволення клопотання передбачених законом підстав не вбачається.

Керуючись Законом України «Про судовий збір»,ст.82,294 ЦПК України,суддя-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за звернення до суду із позовом-відмовити.

Ухвала не оскаржується.

Суддя Голубкова М.А.