Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/2055/17
Провадження №2/433/1078/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2017 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Певної О.С.,

при секретарі судового засідання Нехаєві В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яку представляє ОСОБА_2 Отарі Євгенович до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

До Троїцького районного суду Луганської області звернулась позивач ОСОБА_1 (далі позивач) в особі представника ОСОБА_2 за позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просила суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: м. Луганськ, вулиця Революційна, буд. 24,оскільки на даний час правовстановлююча документація на вказане нерухоме майно втрачена, що позбавляє її вільно розпоряджатися та володіти належним їй нерухомим майном.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, суду надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідачі в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Причина їх неявки суду не відома.

Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав.

У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд.

Судовим розглядом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу від 02.03.2000 ОСОБА_3 та ОСОБА_4П продали, а ОСОБА_1 та ОСОБА_5 купили квартиру, розташовану за адресою: м. Луганськ, вулиця Революційна, буд. 24 (а.с. 8).

Згідно копії реєстраційного посвідчення від 23.03.2001, житловий будинок № 24 по вул. Революційній в м. Луганську, зареєстровано за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в рівних частках (а.с. 9)

Згідно копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 100160654 від 12.10.2017, власником ? частини будинку, розташованого за адресою: м. Луганськ, вулиця Революційна, буд. 24, зареєстровано ОСОБА_1 (а.с. 16).

На вказаний житловий будинок виготовлено технічний паспорт (а.с. 10-12).

Позивач зазначає, що в зв'язку з початком проведення АТО в м. Луганську, вона змушена була з родиною тимчасово покинути місце проживання, в звязку з чим договір купівлі-продажу квартири був загублений. 12 жовтня 2017 року вона звернулась до Головного територіального управління юстиції у Луганській області з запитом щодо надання інформації про здійснення нотаріальної діяльності приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_6, а також щодо місця знаходження її нотаріального архіву з метою звернення до неї з заявою про отримання дубліката вказаного вище договору купівлі-продажу квартири.

20 жовтня 2017 року позивач отримала відповідь № 95/24/09-71/4, в якій їй було розяснено, що ОСОБА_6 не здійснює свою приватну нотаріальну діяльність по Луганському міському нотаріальному округу (а.с. 15).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано оголошення в газету про те, що договір купівлі-продажу від 02.03.2000, посвідчений приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі № 194 на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_5, вважати недійсним (а.с. 17).

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З аналізу вказаної статті вбачається, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності:1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобовязальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобовязальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобовязального права);2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа. Позивачем у позові про визнання права власності особа, яка вже є власником.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, а також підтверджені письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, в зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 20, 328, 392 ЦК України, п.9 ч.1 Розділу ХІІ Перехідних положень, ст.ст.12,76,95,264,265,273,354,355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яку представляє ОСОБА_2 Отарі Євгенович до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майнозадовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (м. Луганськ, вул. Революційна, б.24, РНОКПП НОМЕР_1) право власності на ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: місто Луганськ, вулиця Революційна, будинок 24, в звязку із втратою правовстановлюючого документу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Луганської області.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення 21 грудня 2017 року.

Суддя О.С. Певна

19.12.17