Провадження № 2/235/571/17
Справа №235/682/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 квітня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №7 м. Покровська цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся позивач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 11 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (найменування змінено на АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 (до шлюбу Гамайло) ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Банк зобовязався надати Позичальнику, кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 45000,00 (сорок п'ять тисяч) доларів США, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 сторони дійшли згоди, що Банк зобовязується надавати Позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит у валютах, вказаних в цій Додатковій угоді, у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 661936,13 (шістсот шістдесят одна тисяча девятсот тридцять шість) гривень 13 копійок у порядку і на умовах, зазначених у Договорі та цій Додатковій угоді. В дату укладення цієї Додаткової угоди позичальнику надається транш в національній валюті в розмірі 332220 (триста тридцять дві тисячі двісті двадцять) гривень 60 копійок в межах ліміту кредитної лінії. Відповідно до п. 6.1. Додаткової угоди № 1 Сторони домовилися, що за використання кредитних коштів за Договором: - з 26 грудня 2011 року встановлюється процентна ставка в розмірі 9,00% річних, з 27 грудня 2016 року встановлюється процентна ставка в розмірі 11,50% річних. З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, банком було укладено Договір іпотеки б/н від 11 грудня 2007 року з ОСОБА_1 (до шлюбу Гамайло) ОСОБА_2 (іпотекодавець), посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого за №9570, в реєстрі заборон за №9571, за умовами якого відповідач передав в іпотеку наступне нерухоме майно: двокімнатну квартиру, загальною площею 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та с власністю іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 11 грудня 2007 року за реєстровим №9665, який зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за реєстраційним номером 25559063 згідно витягу з Державного реєстру правочинів, виданого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 11.12.2007 року за №5118596. За користування кредитними коштами Відповідач зобовязався сплатити проценти у розмірі 9,00% річних. Проценти нараховуються та сплачуються в порядку, передбаченому п. 1.3. кредитного договору. Банк виконав свої зобовязання за Кредитним договором, проте, всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам з серпня 2014 року, чим тривалий час порушує взяті на себе договірні зобовязання. 21.09.2015 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено Договір факторингу №27, відповідно до якого право грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 11.12.2007 року укладеним між AT «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (до шлюбу Гамайло) ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». 21 вересня 2015 року між Позивачем та АТ «УкрСиббанк» укладено Договір про відступлення прав вимоги №2 за Договорами іпотеки до Договору Факторингу №27 від 21 вересня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований за номером 5065, яким було відступлено право вимоги за Договором іпотеки б/н від 11 грудня 2007 року, укладеним між AT УкрСиббанк" та ОСОБА_1 (до шлюбу Гамайло) ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого за №9570, в реєстрі заборон за №9571. Заборгованість відповідача за кредитним договором по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів станом на 21 вересня 2015 року становить 339969,68 грн. з яких: 306391,26 грн. заборгованість по тілу кредиту; 33578,42 грн. заборгованість по відсоткам. Зазначений розмір заборгованості підтверджується витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № 27 від 21 вересня 2015 року та випискою по кредитному договору ОСОБА_1 № 0. Відповідно до п. 10.9. Кредитного договору, - «Банк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості Позичальника відповідно до вимог НБУ та умов Договору. У випадку наявності суперечок між сторонами в якості письмових доказів невиконання зобовязань Позичальника, що мають пріоритетне значення, приймаються виписки про стан рахунків, первинні документи (платіжні доручення Позичальника), дані балансу, надані Банком і т.д., якщо Позичальник не доведе недійсність наданих банком документів або не надасть інших доказів виконання зобовязань за Договором». На підставі викладеного, позивач просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1 (за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 11.12.2007 р., укладеним з АТ «УкрСиббанк») перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в розмірі 339969,68 (триста тридцять девять тисяч девятсот шістдесят девять) гривень 68 копійок (з яких: 306391,26 грн. заборгованість по тілу кредиту; 33578,42 грн. заборгованість по відсоткам), звернути стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру, загальною площею 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та є власністю Іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 11 грудня 2007 за реєстровим №9665, який зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за реєстраційним номером 2559063, - згідно витягу з Державного реєстру правочинів, виданого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 11.12.2007 року за №5118596, шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, за ціною 227250 (двісті двадцять сім тисяч двісті пятдесят) гривень 00 копійок та стягнути з відповідача судовий збір.

Представник позивача до судового засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідача відповідно до ч. 9 статті 74 ЦПК України було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, через оголошення в пресі. Оголошення про виклик відповідачів опубліковано в газеті "Урядовий Кур'єр" від 21 березня 2017 року № 53, а також судову повістку повідомлення було розміщено на веб-сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу «Судова влада України». Однак, відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув.

Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що в задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

11 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (найменування змінено на АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 (до шлюбу Гамайло) ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (а.с.4-22).

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Банк зобовязався надати Позичальнику, кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 45000,00 (сорок п'ять тисяч) доларів США, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі.

Відповідно до п. 1.2.2. Кредитного договору позичальник зобовязався повернути суму кредиту та сплатити проценти, штрафи та інші платежі згідно умов Договору.

В дату укладення Додаткової угоди позичальнику надається транш в національній валюті в розмірі 332220 (триста тридцять дві тисячі двісті двадцять) гривень 60 копійок в межах ліміту кредитної лінії, що підтверджується випискою по кредитному договору (а.с.23-26).

Згідно п. 1.3.1. Кредитного договору за використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 9,0% річних. Пунктом 10.2 передбачено, що відповідно до умов 1.3.1. Договору банк може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання обставин, передбачених цим пунктом.

З метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, банком було укладено Договір іпотеки б/н від 11 грудня 2007 року з ОСОБА_1 (до шлюбу Гамайло) ОСОБА_2 (іпотекодавець), посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого за №9570, в реєстрі заборон за №9571, за умовами якого відповідач передав в іпотеку наступне нерухоме майно: двокімнатну квартиру, загальною площею 44,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є власністю іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 11 грудня 2007 року за реєстровим №9665, який зареєстровано в Державному реєстрі правочинів за реєстраційним номером 25559063 згідно витягу з Державного реєстру правочинів, виданого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 11.12.2007 року за №5118596 (а.с.27-28).

Банк виконав свої зобовязання за Кредитним договором, проте, всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам з серпня 2014 року, чим тривалий час порушує взяті на себе договірні зобовязання.

21.09.2015 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено Договір факторингу №27, відповідно до якого право грошової вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 11.12.2007 року укладеним між AКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (до шлюбу Гамайло) ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (а.с.30-31).

21 вересня 2015 року між Позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» укладено Договір про відступлення прав вимоги №2 за Договорами іпотеки до Договору Факторингу №27 від 21 вересня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований за номером 5065, яким було відступлено право вимоги за Договором іпотеки б/н від 11 грудня 2007 року, укладеним між АКІБ УкрСиббанк" та ОСОБА_1 (до шлюбу Гамайло) ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого за №9570, в реєстрі заборон за №9571 (а.с.34).

Заборгованість відповідача за кредитним договором по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів станом на 21 вересня 2015 року становить 339969,68 грн. з яких: 306391,26 грн. заборгованість по тілу кредиту; 33578,42 грн. заборгованість по відсоткам. Зазначений розмір заборгованості підтверджується витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № 27 від 21 вересня 2015 року та випискою по кредитному договору ОСОБА_1 (до шлюбу Гамайло) ОСОБА_2 № 0 (а.с. 23-26, 35-38).

Відповідно до п. 10.9. Кредитного договору, - «Банк самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості Позичальника відповідно до вимог НБУ та умов Договору. У випадку наявності суперечок між сторонами в якості письмових доказів невиконання зобовязань Позичальника, що мають пріоритетне значення, приймаються виписки про стан рахунків, первинні документи (платіжні доручення Позичальника), дані балансу, надані Банком і т.д., якщо Позичальник не доведе недійсність наданих банком документів або не надасть інших доказів виконання зобовязань за Договором».

За змістом статті 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір.

Згідно статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором, як це встановлено статтею 1049 ЦК України.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до пункту 39 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. № 5 іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012р. №5 зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку».

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Аналогічні положення містяться у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 22.03.2017 року у справі №6-2967цс16.

Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Відповідно до паспорту громадянина України ОСОБА_1 (до шлюбу Гамайло) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.39).

Згідно договору іпотеки б/н від 11 грудня 2007 року ОСОБА_1 (до шлюбу Гамайло) Т.А. передала в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Загальна площа предмета іпотеки становить 44,6 кв.м., житлова площа 29,1 кв.м.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки договір іпотеки від 11 грудня 2007 року укладений між ОСОБА_1 (до шлюбу Гамайло) Т.А. та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», укладено з метою забезпечення зобовязань відповідачем за споживчим кредитом, та у звязку з тим, що відповідачу надано споживчий кредит в іноземній валюті, вона зареєстрована за зазначеною адресою, тобто нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника, загальна площа квартири не перевищує 140 кв.м., суд приходить до висновку, що в задоволені позовних вимог позивача необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.11, 509, 512-514, 517, 525-527, 530, 599, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3, 4, 8, 10, 59, 60, 79, 88, 169, 209, 213, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

В судовому засіданні 18.04.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення виготовлено протягом пяти днів.

Суддя Хмельова С.М.