Провадження №2-о/760/203/17
Справа №760/5495/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді: Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Києві цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Миргородська Наталія Григорівна, Київська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_3, яка доводилась їй бабусею.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, на спадкове майно, в тому числі на 1/4 частку квартири №12, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2, яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.12.1997 року.

Зазначила, що спадщина нею успадкована за законом, оскільки вона постійно проживала разом зі спадкодавцем - померлою ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме : з 1997 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року у квартирі АДРЕСА_1.

Квартира в якій проживала заявниця та померла є її власністю на підставі договору дарування та інших спадкоємців не має.

За законом спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 був її син, який спадщину не приймав, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки знав про те, що спадщину прийнято заявницею.

ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Миргородської Н.Г. із заявою про прийняття спадщини.

Постановою №08/02-31 від 23.01.2017 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджує факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Заявниця зазначила, що такий документ надати не можливо, оскільки померла ОСОБА_3 станом на день смерті взагалі ніде не була зареєстрована.

Даний факт підтверджується довідкою №18221 від 22.12.2016 року, виданої КП «Центр комунального сервісу», де зазначено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 знята з реєстрації 25.04.1978 року, а за адресою фактичного місця проживання так і не зареєструвалася, що також підтверджується довідкою форми №3, виданої КП «ЖЕД №903».

На підставі вищевикладеного просила заяву задовольнити.

Представник заявника в судове засідання не з'явилась, надала заяву в якій вимоги своєї довірительниці підтримала в повному обсязі та просила справу розглядати без її участі.

Заінтересована особа приватний нотаріус Миргородська Н.Г. в судове засідання не зявилась, повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надіслала суду копію спадкової справи.

Заінтересована особа Київська міська рада в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд, врахувавши заяву представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Відділом державної реєстрації смерті ОСОБА_4 територіального управління юстиції у м. Києві, ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_3

ОСОБА_3 доводилась заявниці ОСОБА_1 бабусею, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, згідно якого ОСОБА_5 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_3; свідоцтвом про народження НОМЕР_4 згідно якого ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_8; свідоцтвом про шлюб НОМЕР_5 згідно якого ОСОБА_7 уклала шлюб зі ОСОБА_9, взявши прізвище ОСОБА_9.

Квартира, в якій проживала померла ОСОБА_3 та заявниця належить останній на підставі договору дарування квартири серії НОМЕР_6 від 28.11.1997 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Радянською районною Державною адміністрацією м. Києва 30.12.1997 року, згідно з розпорядженням від 30.12.1997 року №17675, зареєстрованого БТІ м. Києва 23.01.1988 року і записано в реєстрову книгу за №1548

Встановлено, що в період з 1997 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 року заявниця проживала разом зі спадкодавцем однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_3.

За умовами частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

З матеріалів спадкової справи №11/2016 вбачається, що заявник звернулась до приватного нотаріуса із заявою від 23.01.2017 року про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3

Внук спадкодавця ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в заяві від 12.11.2016 року №31 зазначив, що спадщину після померлої не приймав і не буде звертатися до суду з приводу продовження строку для її прийняття.

Встановлено, що інших спадкоємців після померлої ОСОБА_3 немає.

Постановою приватного нотаріуса Миргородської Н.Г. №08/02-31 від 23.01.2017 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не подано документів, що підтверджують її постійне проживання з ОСОБА_3 на час відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Заявник просила встановити факт постійного її проживання з бабою - ОСОБА_3

Встановлення факту їй необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, на що слід зазначити наступне.

Встановлено, що спадкодавець була зареєстрована у АДРЕСА_2 з 12.02.1965 року і знята з реєстрації 25.04.1978 року та в подальшому за місцем фактичного проживання не реєструвалася, у той час як заявник ОСОБА_1 була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3

Підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину за правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, є саме факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрація місця проживання спадкоємця за адресою реєстрації спадкодавця.

Зазначений факт підтверджується заявою онука померлої ОСОБА_7 від 12.11.2016 року №31, в якій він вказав що його бабуся ОСОБА_3 постійно проживала по день смерті за адресою: АДРЕСА_4.

Таким чином, оскільки заявник ОСОБА_1 як спадкоємець постійно проживала разом із ОСОБА_3 як спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявляла про свою відмову від спадщини, то згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України заявник як спадкоємець померлої ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_5 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 1220, 1268, 1270, 1299 ЦК України, ст. ст. 10, 57, 60-61, 208-209, 212-215, 218, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Миргородська Наталія Григорівна, Київська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, постійно проживала разом зі спадкодавцем (бабою) - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя