Справа № 333/3314/17
Провадження № 2/333/2443/17
11 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Герасименко С.Г.,
при секретарі Уляницькій Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, -
Позивач звернувся з даним позовом до суду, обґрунтовуючи його тим, що 03.07.2014 року відповідач ОСОБА_3 отримав у позику від позивача грошові кошти у сумі 288 000 грн. зі строком повернення до 01.08.2014 року, що підтверджується борговою розпискою, власноручно написаною відповідачем. Крім того, для забезпечення виконання повернення частини боргу між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки від 03.07.2014 року, згідно до якого він несе солідарну відповідальність з ОСОБА_3 за повернення останнім частини позики в сумі 10 000 грн. Відповідач грошові кошти позивачу не повернув, від виконання взятих на себе зобовязань щодо повернення коштів ухиляється. Поручитель також не виконує умови договору поруки. Зважаючи на викладене, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість, інфляційні втрати та 3% річних.
В судове засідання позивач не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності вказавши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх з підстав вказаних в матеріалах справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій зазначив, що він визнає позов та просить розглядати зазначену справу без його участі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 03.07.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність 288 000 грн. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником у момент передачі суми позики. Суму позики позичальник зобовязався повернути позикодавцеві готівкою в строк до 01 серпня 2014 року.
У звязку з невиконанням відповідачем ОСОБА_3 умов договору позики щодо строків її погашення, станом на 13.05.2017 року його заборгованість перед позивачем становить 517 791,00 грн. та складається з основного боргу 288 000 грн., трьох відсотків річних з простроченої суми 24 883,00 грн., інфляційних втрат 214908,00 грн.
03 липня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до якого останній поручився перед ОСОБА_1 за виконання зобовязань ОСОБА_3 в частині погашення останнім свого боргу в сумі 10 000 грн., який виник по договору позики за розпискою від 03 липня 2014 року на суму 288 000 грн.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Отже, договір позики є реальним правочином і вважається укладеним з моменту передання грошей, що виступають предметом зазначеного договору. Надана суду розписка є належним доказом, що свідчить про укладення сторонами договору позики, та отримання грошей відповідачем.
Згідно з ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.
Поняття поруки закріплено у ст. 553 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання боржник повинен відшкодувати збитки, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими.
Керуючись ст.ст. 526, 610, 611, 629 ЦК України, ст.ст. 57, 79, 88, 208, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 517 791,00 грн.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 10 000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області, через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя С.Г. Герасименко