Справа № 567/1367/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Панчук М.В.

секретар - Самолюк А.В.

з участю:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - адвокат Кордиш А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Жанни Яківни, про встановлення факту, що має юридичне значення - факту реєстрації шлюбу,

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - факту реєстрації шлюбу звернулась ОСОБА_1 Позовну заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_8 року у віці 82 роки помер ОСОБА_5 На день своєї смерті ОСОБА_5 дійсно був зареєстрований та проживав в с.Країв Острозького району Рівненської області один. За життя, а саме 19.03.1992 року ОСОБА_5 склав заповіт посвідчений Оженинською сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрований в реєстрі за №39, у якому залишив особисте розпорядження на випадок своєї смерті, а саме, все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповів ОСОБА_1 На день смерті ОСОБА_5 вказаний заповіт змінено чи скасовано не було.

Посилається на те, що після смерті ОСОБА_5 Острозькою районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №125/2002 р., нею було подано заяву про прийняття спадщини за заповітом, відомості про інших спадкоємців відсутні. Також, 26.03.2002 року державним нотаріусом їй, як спадкоємцю за заповітом після смерті ОСОБА_5, було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, зокрема, на житловий будинок з надвірними будовами, що знаходиться в АДРЕСА_1, та права на земельну частку (пай). Таким чином, вона є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5, у встановленому законом порядку прийняла спадщину, що відкрилася після його смерті та належним чином оформила свої спадкові права.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_9 року у віці 79 років померла ОСОБА_6 За життя заповіти ОСОБА_6 не складалися та від її імені не посвідчувалися. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з її права на земельну частку (пай) розміром 2,20 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Зірка». На день своєї смерті ОСОБА_6 проживала та була зареєстрована разом із своїм чоловіком ОСОБА_5 однією сім'єю та вели спільне господарство.

Оскільки на день смерті ОСОБА_6, ОСОБА_5 постійно проживав та був зареєстрований разом з нею, проживав однією сім'єю та вели спільне господарство, заяву про відмову від спадщини не подав, а тому у відповідності до статті 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_6, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Посилається на те, що вона звернулася до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. з приводу видачі їй, як спадкоємцю за заповітом після смерті ОСОБА_5, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), площею 2,20 в умовних кадастрових гектарах, у землі, право на яку мала ОСОБА_6 зазначаючи, що ОСОБА_5, будучи чоловіком ОСОБА_6, визнається таким, що прийняв спадщину, що відкрилася після її смерті, нотаріусом було витребувано спадкову справу та у такій видачі їй було відмовлено, оскільки в матеріалах спадкової справи свідоцтво про шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відсутнє. В державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб - актовий запис про шлюб ОСОБА_5 відсутній, про що нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та їй було рекомендовано звернутися до суду для встановлення відповідного факту.

Також приватним нотаріусом Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. було отримано повідомлення Острозького районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області де зазначено, що в архіві Острозького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на зберіганні знаходяться лише актові записи цивільного стану, які складені відділом та виконавчими комітетами сільських рад Острозького району.

Зазначає, що від встановлення факту, що має юридичне значення - факту реєстрації шлюбу залежить виникнення та зміна її майнових прав, так як у неї виникне можливість звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину.

В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Кордиш А.А. заяву підтримали з підстав зазначених в ній та просили суд встановити факт, що має юридичне значення - факт реєстрації шлюбу в 1938 році в с.Поболовичі, Холмського повіту Люблінського воєводства, Польща, між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем с.Жмудь Холмського повіту Люблінського воєводства, Польща, що помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою с.Поболовичі Холмського повіту Люблінського воєводства, Польща, що померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року.

На доведення позовної заяви представник позивачки адвокат Кордиш А.А. зазначив, що його довірителька ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5, у встановленому законом порядку прийняла спадщину, що відкрилася після його смерті та належним чином оформила свої спадкові права як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_5 Їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, зокрема на житловий будинок з надвірними будовами, що знаходиться в АДРЕСА_1. Крім того, після смерті ОСОБА_6 також відкрилася спадщина, що складається з її права на земельну частку (пай) розміром 2,20 в умовних кадастрових гектарах, у землі. Після її смерті заяви про прийняття чи відмову від спадщини не подавалися, а відтак спадкові справи не заводилися. Оскільки на день смерті ОСОБА_6, ОСОБА_5 постійно проживав та був зареєстрований разом з нею, проживав однією сім'єю та вели спільне господарство, заяву про відмову від спадщини не подав, а тому є таким, що прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_6, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Зазначив, що після звернення його довірительки до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. з приводу видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), площею 2,20 в умовних кадастрових гектарах, право на яку мала ОСОБА_6 їй було відмовлено, оскільки в матеріалах спадкової справи було відсутнє свідоцтво про шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 В державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб - актовий запис про шлюб ОСОБА_5 відсутній. Зазначив, що від встановлення факту, що має юридичне значення - факту реєстрації шлюбу залежить виникнення та зміна майнових прав його довірительки, так як у неї виникне можливість звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Представник відповідача Оженинської сільської ради подала до суду заяву, в якій зазначила, що сільська рада заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі, розгляд справи просила проводити у відсутності представника сільської ради.

Приватний нотаріус Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. подала до суду заяву, в якій зазначила, що заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, розгляд справи просила проводити у її відсутності.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він є двоюрідним братом ОСОБА_1 Зазначив, що зі слів його діда, йому відомо, що ще до війни 1945 року родичі позивачки проживали на території Польщі в с. Поболовичі Холмського повіту Люблінського воєводства. А його родичі проживали недалеко, але в іншому селі. З розповідей діда знає, що церква у них була одна на кілька сіл, яка згоріла під час війни. А разом з церквою і згоріли всі документи, які знаходилися в ній. Запевнив суд в тому, що він особисто був знайомий з родичами позивачки, коли ті вже проживали в с. Країв Острозького району Рівненської області так як їхні сім'ї, зокрема батьки, тісно спілкувались та зустрічалися на свята, їздили в гості. Запевнив суд в тому, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які проживали в с.Поболовичі Холмського повіту Люблінського воєводства, Польщі, були чоловіком та дружиною. Зі слів своєї рідні він знає, що вони поженились незадовго до війни, саме до початку ОСОБА_5 строкової військової служби, на початку 1938р.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він є родичем позивачки. Зазначив, що він знає про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які проживали в с.Поболовичі Холмського повіту Люблінського воєводства, Польщі, були чоловіком та дружиною. Зазначене він знає також і з іх слів, зі слів своїх родичів, так як ті проживали недалеко, поряд з їхнім селом та були знайомі. Знає, що вони були одружені в Польщі ще до війни, однак церква де вони проживали була спалена німцями під час війни і ніяких документів щодо реєстрації їхнього шлюбу не збереглося. Вказав, що коли вони вже проживали в с. Країв Острозького району Рівненської області він часто з батьками їздили до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в гості, а ті приїздили до них.

Суд, вислухавши позивачку, представника позивачки адвоката Кордиша А.А., свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов про встановлення факту, що має юридичне значення - факту реєстрації шлюбу підлягає частковому задоволенню.

До зазначеного висновку суд дійшов на підставі аналізу показів свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, пояснень позивачки та письмових доказів.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 01.09.1999 року виконкомом Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданим 16.07.1966 року відповідно до якого було відновлено запис про народження ОСОБА_5, за яким він народився ІНФОРМАЦІЯ_10 року в с. Жмудь Холмського району (повіту) Люблінської області (воєводства), Польща, його батьком зазначений - ОСОБА_9, а матір'ю - ОСОБА_10 (актовий запис № 415 від 16.07.1966 року (а.с.10).

Згідно довідки приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Рівненської області № 791/02-14 від 08.11.2017 року, про те, що після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 року, Острозькою нотконторою було заведено спадкову справу № 125/2002. Від ОСОБА_1 було подано заяву про прийняття спадщини за заповітом, відомості про інших спадкоємців відсутні (а.с.11).

Згідно заповіту від 19.03.1992 року ОСОБА_5 все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів своїй онуці ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 26.03.1992 року, виданого державним нотаріусом Острозької ДНК, спадкоємцем майна ОСОБА_5, відповідно до заповіту, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно довідки Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області № 1739 від 15.06.2017 року ОСОБА_5 проживав в с.Країв острозького району рівненської області один (а.с.14).

Згідно з військовим квитком серії НОМЕР_3 виданим 16.07.1964 року, відповідно до якого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, проходив військову службу в період з лютого 1938 року по червень 1939 року в Польській армії, сімейний стан зазначено - одружений з ОСОБА_14 (п. 7 військового квитка, 12 обліково-послужної картки, до військового квитка) ( а.с.15-16).

Згідно повідомленням Державного архіву Рівненської області № 746/06-29 від 12.09.2017 року, відповідно до якого є відомості, що ОСОБА_5 10 жовтня 1945 року був переселений у с. Ново-Країв Гощанського району з с.Поболовичи Холмського повіту Люблінського воєводства разом з родиною у кількості трьох чоловік. Склад родини в документах не вказаний (а.с.18).

Згідно з виписки з погосподарської книги Оженинської сільської ради Рівненської області № від 18.07.2017 року, відповідно до якої згідно запису в погосподарській книзі № 4 за 1950- 1952 роки с. Країв, особовий рахунок НОМЕР_4, рахувалося господарство за ОСОБА_5, 1917 року народження, голова господарства, та разом з ним були зареєстровані: ОСОБА_6, 1919 року народження, дружина, ОСОБА_11, 1886 року народження, теща (а.с.19).

Згідно з виписки з погосподарської книги Оженинської сільської ради Рівненської області №2255 від 18.07.2017 року, відповідно до якої згідно запису в погосподарській книзі №1 за 1953-1955 роки с.Країв, особовий рахунок НОМЕР_5, рахувалося господарство за ОСОБА_5, 1917 року народження, голова господарства, та разом з ним були зареєстровані: ОСОБА_6, 1919 року народження, дружина, та ОСОБА_11, 1886 року народження мати (а.с.20).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9, виданого ІНФОРМАЦІЯ_12 року виконкомом Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_12 року (а.с.21).

Згідно з витягу із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) НОМЕР_6 від 04.10.2017 року за параметрами запиту ОСОБА_6 та ОСОБА_6 інформація відсутня (а.с.22).

Згідно з витягу із Спадкового реєстру ( заповіти/спадкові договори) № 49332774 від 04.10.2017 року за параметрами запиту ОСОБА_6 та ОСОБА_6 інформація відсутня (а.с.23).

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 виданим 14.03.1974 року, відповідно до якого було відновлено запис про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11 року в с. Поболовичі Холмського району (повіту) Люблінської області (воєводства), Польща, її батьком зазначений - ОСОБА_12, а матір'ю - ОСОБА_11 (актовий запис № 74 від 14.03.1974 року) (а.с.24).

Згідно довідки Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області № 1736 від 15.06.2017 року про те, що на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_12 року ОСОБА_6 була зареєстрована в с. Країв острозького району Рівненської області разом з своїм чоловіком ОСОБА_5 однією сім'єю і вели спільне господарство (а.с.25).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) площею 2,20 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Зірка», право на яку мала ОСОБА_6 на підставі Сертифіката про право на земельну частку ( пай) серії НОМЕР_8, виданого 26.03.1997 року (а.с.27-28).

Відповідно до повідомлення Острозького районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області № 1148/1513-15.14-02-23 від 22.11.2017 року, відповідно до якого було повідомлено, що в архіві Острозького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області на зберіганні знаходяться лише актові записи цивільного стану, які складені відділом та виконавчими комітетами сільських рад Острозького району (а.с.29).

Згідно п.4 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу за таких умов: якщо відповідний запис в органах РАЦС не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги та за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи РАЦС відмовили у встановленому законом порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації шлюбу. Із заявою про порушення справи можуть звернутись особи, для яких наявність факту реєстрації шлюбу може продовжувати юридичні наслідки.

П.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує на те, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, якщо в органах РАГСу не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту цивільного стану.

Відповідно до статті 524 Цивільного кодексу УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до статті 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до статей 548, 549 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом, а відповідно до статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до статей 548, 549 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, від встановлення факту реєстрації шлюбу в 1938 році в с.Поболовичі Холмського повіту Люблінського воєводства, Польща, між ОСОБА_5, та ОСОБА_6, залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав позивачки, що пов'язані з можливістю звернення її до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Вищезазначені докази повністю узгоджуються з заявою ОСОБА_1 поясненнями її представника в судовому засіданні, поясненнями свідків і є такими, що дозволяють встановити факт реєстрації шлюбу в 1938 році в с.Поболовичі Холмського повіту Люблінського воєводства, Польща, між ОСОБА_5, та ОСОБА_6 так як відповідні записи не збереглися.

Разом з тим, позивачка ставить дану вимогу і до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. , у зв'язку з чим, суд зазначає наступне.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (Закон № 3425-XII).

Частиною 1 ст. 1 Закону № 3425-XII встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною 2 ст. 1 Закону № 3425-XII передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Разом з тим, суд зазначає, що система нотаріату не входить до системи органів виконавчої влади. Проте вважати діяльність нотаріуса як таку, у межах якої здійснюються владні управлінські функції, не можна. У діях нотаріуса немає ані адміністративного примусу, ані управлінських повноважень, хоча він і є посадовою особою (але не державним службовцем), а нотаріальну діяльність слід характеризувати як публічно-правову, оскільки вона здійснюється від імені держави. Між нотаріальною та адміністративною діяльністю існує суттєва різниця за юридичним характером, колом суб'єктів та структурою їх правовідносин, цілями, результатами та методами регулювання.

Крім того, якщо метою виконавчо-розпорядчої діяльності є реалізація функції державного управління, а результатом цієї діяльності є управлінське рішення, яким один суб'єкт приписує певну поведінку іншому суб'єкту, то метою діяльності нотаріату є захист і охорона існуючих суб'єктивних прав та інтересів, а результатом нотаріальної діяльності є нотаріальний акт як різновид правозастосовного юрисдикційного акта, що офіційно підтверджує вже об'єктивно існуючі факти, права та обов'язки, які суб'єкти права покладають на себе за своїм бажанням.

Як вбачається із позовних вимог, останні спрямовані на отримання права на спадкування, та в подальшому належного оформлення прав на спадкове нерухоме майно, у зв'язку з чим, суд визнає територіальну громаду, де знаходиться спадкове майно належним відповідачем.

Однак, право на звернення до суду з позовом до нотаріуса допускається щодо визнання незаконними нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні та право на звернення мають мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб'єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір. Саме таке процесуальне правило визначення суб'єктного складу осіб наведене у ст.50 Закону № 3425-XII. Однак, у позові відсутня вимога до нотаріуса по визнання незаконними нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні.

Так, в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05 грудня 2007 року у справі № 6-16344св07 висловлена така правова позиція: «Відповідно до ст.26 ЦПК особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві. Суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які вступають у порушену в суді справу, пред'явивши позов щодо предмета спору з метою захисту особистих суб'єктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, є третіми особами, які заявляють самостійні вимоги (ст.34 ЦПК України). Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, є суб'єкти цивільних процесуальних правовідносин, які беруть участь у справі на стороні позивача або відповідача з метою захисту своїх суб'єктивних прав та інтересів (ст.35 ЦПК України). Відповідно до ст.1 Закону №3425-ХІІ, нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Виходячи із системного аналізу зазначених правових норм, слід зробити висновок, що при вирішенні справ, які стосуються оспорювання прав і обов'язків сторін, набутих на підставі вчинених нотаріальних дій - посвідчення договорів, угод (крім справ за скаргами на нотаріальні дії чи відмову в їх вчиненні), нотаріуси в розумінні статей 30, 34, 35 ЦПК не є особами, прав і обов'язків яких стосується спір сторін, оскільки відсутня їх юридична заінтересованість у результатах вирішення справи судом і реалізації ухваленого в ній рішення».

Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст.33 ЦПК України. У разі якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за результатами розгляду суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

З огляду на вищевказане, у частині позовних вимог до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Ж.Я. слід відмовити.

На підставі ст. ст. 524, 534,548,549 Цивільного кодексу УРСР, ст. 256 ЦПК України,-

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Жанни Яківни про встановлення факту, що має юридичне значення - факту реєстрації шлюбу - задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення - факт реєстрації шлюбу в 1938 році в с.Поболовичі Холмського повіту Люблінського воєводства, Польща, між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем с.Жмудь Холмського повіту Люблінського воєводства, Польща, що помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою с.Поболовичі Холмського повіту Люблінського воєводства, Польща, що померла ІНФОРМАЦІЯ_9 року.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Острозького районного нотаріального округу Тишкун Жанни Яківни про встановлення факту, що має юридичне значення - факту реєстрації шлюбу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуПанчук М.В.