24 листопада 2017 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Бароніна Д.Б.,
за участю секретаря Бондаренко І.С.,
позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, -
ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне.
ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, селище міського типу Борівське, вулиця Калинова, будинок № 52, на підставі договору міни, посвідченого державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 № 1-565 від 02.08.2016 року. В спірному житловому будинку зареєстровані відповідачі, онук та правнук позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, які в будинку не проживають без поважних причин. У звязку із викладеним позивач просила визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим будинком № 52 по вулиці Калинова селища міського типу Борівське міста Сєвєродонецька Луганської області та зобовязати їх знятися з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, які викладені в позові. Додатково пояснила, що обидва відповідача періодично проживали за спірною адресою на вихідних, до Пасхальних свят навесні 2017 року вона мала з відповідачами гарні стосунки, вони були однією сімєю, спільно харчувалися в будинку тощо. Влітку 2017 року відповідачі кожні вихідні приїжджали та проживали за спірною адресою. Свідків до допиту вона заявляти не бажає, адже свідків немає. Їй невідомо чи є у власності відповідачів інші житлові приміщення, вона просить суд розглянути справу на підставі тих доказів, які є у справі.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.
В судовому засіданні представник третьої особи заперечувала в частині задоволення позовних вимог щодо визнання неповнолітнього ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації. Також вказала, що позивачем не надано відомостей про наявність у відповідачів на праві власності іншого житла або про не проживання їх за спірною адресою більше одного року.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідачів. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Житловий будинок № 52 по вулиці Калинова селища міського типу Борівське міста Сєвєродонецька Луганської області належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується копією договору міни, посвідченого 02.08.2016 року державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори ОСОБА_5
З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 104025089 від 16.11.2017 року вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, селище міського типу Борівське, вулиця Калинова, будинок № 52, належить ОСОБА_1.
Згідно із довідками № 1359 та № 1360, виданими Борівською селищною радою міста Сєвєродонецька Луганської області від 02 жовтня 2017 року, в житловому будинку, який розташований за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, селище міського типу Борівське, вулиця Калинова, будинок № 52, зареєстровані: позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за вказаною адресою з 06.09.2016 року по даний час, онук позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який не проживає за вказаною адресою з 20.10.2016 року по даний час, правнук позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який не проживає за вказаною адресою з 20.10.2016 року по даний час.
Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов від 25.09.2017 року за адресою: селище міського типу Борівське, вулиця Калинова, будинок № 52, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за даною адресою, але проживають за іншою адресою.
Органом опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради надано до суду висновок про те, що Орган заперечує проти позбавлення неповнолітньої дитини права користування житловим приміщенням.
Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Суд враховує, що відповідачі станом на час виникнення спірних правовідносин були членами сімї позивача. Згідно із поясненнями самого позивача ще навесні 2017 року вона мала з відповідачами гарні стосунки, вони були однією сімєю, спільно харчувалися в будинку тощо. Влітку 2017 року відповідачі кожні вихідні приїжджали та проживали за спірною адресою.
Отже, відповідачі можуть бути позбавленні права користування житловим приміщенням у разі відсутності їх у приміщенні без поважних причин понад один рік. У спірних правовідносинах відсутність відповідачів у приміщенні має місце лише з початку осені 2017 року, що також було визнано позивачем у судовому засіданні.
Стосовно довідок № 1359 та № 1360, де вказано що відповідачі відсутні у житловому приміщенні з часу їх реєстрації, суд зазначає, що у довідках не вказано на підставі яких відомостей отримано інформацію про відсутність відповідачів у житловому приміщенні з часу їх реєстрації. Крім того, пояснення позивача, яка проживає у житловому приміщенні, спростовують зміст цих довідок.
Доказів наявності у відповідачів іншого житла до суду надано не було.
Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволення вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним приміщенням.
Суд також зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації за місцем проживання здійснюється в день звернення особи, зокрема, на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, відповідачі підлягали би зняттю з реєстрації за місцем проживання на підставі рішення суду про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у звязку із чим необхідно відмовити у задоволенні позовної вимоги стосовно зняття відповідачів з реєстрації місця проживання в житловому будинку № 52 по вулиці Калинова селища міського типу Борівське міста Сєвєродонецька Луганської області.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, а отже судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд -
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради.
Копію заочного рішення надіслати відповідачам.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 24 листопада 2017 року.

Суддя Д.Б. Баронін