Провадження №2/760/941/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Продан М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1; земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий номер - НОМЕР_1 які перебувають під арештом на підставі постанови ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 32081862 від 12.04.2012 року.

Свої вимоги мотивував тим, що 16.10.2007 року ОСОБА_1 уклав з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір № 0.

За умовами договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а Позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено іпотечні договори: № 67222 від 16.10.2007 року та № 4743 від 16.10.2007 року.

За умовами договорів Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту № 0 від 16.10.2007 року наступне нерухоме майно:

житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1;

земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий номер - НОМЕР_1

Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ «Кей-Колект» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек.

11.06.2012 року АКІБ «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», відповідно до Договору факторингу № 4 свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору.

Позивач зазначає, що 13.04.2016 року при зверненні до нотаріуса йому стало відомо, що на дане майно, у тому числі на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за іпотечними договорами, накладено арешт на підставі постанови ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 32081862 від 12.04.2012 року.

Відповідачем зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконуються.

Позивач може реалізувати своє право щодо задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, шляхом зняття арешту з даного нерухомого майна за рішенням суду.

Тому, керуючись положеннями Закону України «Про іпотеку», позивач вимушений скористатися правом задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Оскільки правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя, однак для реалізації даного права заважає арешт, який був накладений на підставі постанови ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 32081862 від 12.04.2012 року, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій представник позивача просить проводити розгляд справи без його участі. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника відповідача надійшла заява, відповідно до якої відповідач позов визнає та не заперечує щодо його задоволення, просить розгляд справи проводити без його участі.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, будь-яких заяв, клопотань, пояснень/заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не надійшло.

Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно умов якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а Позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором (а.с.а.с. 4-8).

В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено іпотечні договори: № 67222 від 16.10.2007 року та № 4743 від 16.10.2007 року (а.с.а.с. 9-10, 11-12).

За умовами договорів Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту № 0 від 16.10.2007 року наступне нерухоме майно:

житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1;

земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий номер - НОМЕР_1

Відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої сторони (боржника).

Встановлено, що 11 червня 2012 року АКІБ «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», відповідно до Договору факторингу № 4 свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору (а.с.а.с. 13-16, 17-19).

Позивач посилається на те, що 13.04.2016 року при зверненні до нотаріуса йому стало відомо, що на зазначене вище майно, у тому числі на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за іпотечними договорами, накладено арешт на підставі постанови ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 32081862 від 12.04.2012 року.

Представник ТОВ «Кей-Колект» просить суд винести рішення про зняття арешту із заставного майна, а саме: житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1; та земельної ділянки, що знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий номер - НОМЕР_1 посилаючись на те, що ТОВ «Кей-Колект» згідно умов Договору факторингу № 4 від 11 червня 2012 року та договору про відступлення права вимоги 11 червня 2012 року, укладеного з АКІБ «Укрсиббанк», не може реалізувати своє право щодо задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, оскільки на майно накладено арешт, чим порушуються права позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» і разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до умов іпотечного договору сторонами визначено, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватись шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 13.04.2016 року постановою відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві про відкриття виконавчого провадження № 32081862 від 12.04.2012 року накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1; земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий номер - НОМЕР_1 (а.с. 20).

Як свідчать матеріали справи станом на день звернення до суду з даним позовом, боржник не виконав взяті на себе зобов'язання, передбачені умовами Кредитного договору № 0 від 16.10.2007 року.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» щодо права вимоги до Боржника за Кредитним договором № 0 та до Іпотекодавця за договорами іпотеки № 67222 від 16.10.2007 року та № 4743 від 16.10.2007 року.

Таким чином, існування арешту, накладеного на вищевказане майно унеможливлює реалізацію позивачем свого права іпотекодержателя звернути на нього стягнення шляхом набуття права власності.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження».

В свою чергу положеннями ст. 15 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом своїх прав.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 15, 317, 321, 391, 514, 1077 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме:

житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1;

земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1, кадастровий номер - НОМЕР_1 які перебувають під арештом на підставі постанови ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 32081862 від 12.04.2012 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.І. Кізюн