РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/805/17

Провадження № 2/700/473/17

07 грудня 2017 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Яценко Г.М.,

за участю секретаря: Сіденко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Федюківської сільської ради Лисянського району Черкаської області, про визнання права власності на спадкове майно,

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно після смерті двоюрідного брата, ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 16 липня 2005 року помер його двоюрідний брат, ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19 липня 2017 року. Він є спадкоємцем майна померлого за правом представлення та у встановленому порядку прийняв спадщину, подавши заяву до нотаріальної контори. Після смерті брата відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) в межах Федюківської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області. Батько позивача, ОСОБА_3 помер 10 березня 1996 року, а якби він був живий і за відсутності інших спадкоємців, він би успадкував майно померлого племінника, відтак позивач є спадкоємцем майна померлого двоюрідного брата. Згідно повідомлення Відділу у Лисянському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) виданий був брату особисто і виготовлявся в одному примірнику. На даний час оригінал правовстановлюючого документа втрачено, про що подано оголошення в газеті «Понад тікачем». В звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, нотаріус не може видати позивачу свідоцтво про право на спадщину, що змушує його звертатися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позовних вимог не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно свідоцтва про смерть від 19 липня 2017 року, ОСОБА_2 помер 16 липня 2005 року у віці 41 рік.

Рішенням Лисянського районного суду від 27 вересня 2017 року встановлено, що ОСОБА_2 є двоюрідним братом ОСОБА_1.

Довідкою Федюківської сільської ради №110 від 19 липня 2017 року підтверджується, що за ОСОБА_2 рахується не витребуваний пай, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,65 га, в межах Федюківської сільської ради, Лисянського району Черкаської області.

Батько позивача, ОСОБА_3 помер 10 березня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11 березня 1996 року.

За частиною 4 ст. 1266 ЦК України, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно інформації Лисянської державної нотаріальної контори від 18 листопада 2017 року № 2142/01-16, заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 подав ОСОБА_1.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до підпункту 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 3.1. інформаційного листа (узагальнення) ВССУ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Підпунктом 4.12 пункту 4 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мін'юсту України за № 296/5 від 22.02.2012 року (зареєстрованого в Мін'юсті України від 22.02.2012 року за № 282/20595) передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (п.п. 4.18. п. 4 Порядку).

Згідно листа від 17 жовтня 2017 року № 9-23-0.290-962/107-17 Відділу у Лисянському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) виданий був ОСОБА_2 особисто і виготовлявся в одному примірнику.

В газеті «Понад тікачем» від 28 жовтня 2017 року № 43 (1491) опубліковано оголошення про втрату сертифіката про право на земельну частку (пай) виданого на імя ОСОБА_2.

За викладених обставин, позивач не має можливості захистити своє право на спадкове майно у інший спосіб, окрім звернення до суду з позовом про визнання права власності, відтак у суду немає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 16, 25, 392, 1266, 1268, 1296, ЦК України, ст.ст. 2, 3, 6, 7, 8, 10, 18, 57, 157, 158, 159, 174, 179, 196, 208, 209, 213, 214, 215, ЦПК України, суд,

вирішив:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,90 умовних кадастрових гектарів, в межах Федюківської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області, право на яку належало померлому 16 липня 2005 року ОСОБА_2 на підставі Сертифіката про право на земельну частку (пай) серії ЧР № 039623 виданого на підставі рішення Лисянської районної державної адміністрації від 16 липня 1996 року №297.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Лисянський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Яценко Г. М.