Провадження №2/523/2518/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2017 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

при секретарі - Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_2 - про відшкодування матеріальної шкоди,пені, індексу інфляції, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, які під час розгляду справи неодноразово уточнював, в яких зазначив, що 07.09.2015р. на вул. Жуковського в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої транспортний засіб марки Ситроен, р/н НОМЕР_1, належний йому на праві власності, внаслідок порушення правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_2, який керував транспортним засобом марки Шевролет Авео, р/н НОМЕР_2, який на час ДТП був застрахований у ТДВ «СК «Домінанта», отримав механічні пошкодження. Як стверджує позивач розмір матеріальної шкоди завданої його ТЗ складає 29 335,00 грн., з яких страховою компанією було сплачено 11083,45грн., різницю в розмірі 18 251,55,00 грн. позивач просить стягнути з страхової компанії. Посилаючись на те, що ТДВ «СТ «Домінанта» прострочило виплату страхового відшкодування повинно сплатити на його користь пеню в розмірі 10832,10 грн. за період з 30.12.2015р. по 23.11.2017р., три процента річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 1041,00грн. за той же період, та збитки з урахуванням індексу інфляції в розмірі 4875,11грн. Зазначаючи, що з метою проведення оцінки вартості пошкодженого майна він сплатив 700,00грн. та поніс витрати в розмірі 400,00 грн. на досудовий супровід під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, вказані збитки він просить стягнути з ОСОБА_2 Додатково позивач просить стягнути з відповідачів судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 551,20грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 16900,00грн. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 пред'явлені позовні вимоги підтримав, просить задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні визнавши фактичні обставини справи та посилаючись на часткову сплату на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 11083,45грн. та за заочним рішенням суду від 25.10.2016р. в розмірі 26013,60грн., яке згодом було скасовано, вважає, що всі зобов'язання перед позивачем в частині сплати страхового відшкодування, штрафних санкції були виконанні, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Втім, переплата за заочним рішенням суду склала 12 326,95грн., які представник відповідача просить стягнути з ОСОБА_1 допустив поворот виконання рішення суду.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що її довірителем на користь позивача було сплачено 700,00 грн., як витрат понесених ОСОБА_1 на проведення експертного дослідження. В частині стягнення 400,00 грн., як витрат на правову допомогу, просить відмовити посилаючись на безпідставність заявлених позовних вимог.

Суд, заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, Цивільним кодексом України, зокрема пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України, якою визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особі, відшкодовується виною особою. Тобто, обов'язок відшкодування шкоди виникає у особи, якщо її дії є неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, та при наявності вини особи, яка завдала шкоду.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно п.22.1 ст.22 Закону України № 1961-ІУ у разі настання страхового відшкодування страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Матеріалами справи встановлено, що 07.09.2015р. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Шевролет», р/н НОМЕР_2 по вулиці Жуковського в м. Одесі, не врахував дорожньої обстановки внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Ситроен», р/н НОМЕР_1, в зв'язку з чим транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Причиною зіткнення зазначених вище транспортних засобів стало порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. з боку водія автомобіля марки Шевролет - ОСОБА_2

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2015р., яке набуло законної сили, було вставлено, що 07.09.2015р. дійсно відбулася дорожньо-транспортна пригода на вул. Жуковського, в м. Одесі, яка була вчинена з вини ОСОБА_2 Дані обставини мають преюдиційне значення для розгляду даної справи (ч.4 ст.61 ЦПК України).

Пошкоджений транспортний засіб марки Ситроен, р/н НОМЕР_1, згідно реєстраційного свідоцтва, належить на праві власності ОСОБА_1

Зважаючи на фактичні обставини встановлені судом, слід дійти висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2, його дії є неправомірними, між ними і завданою автомобілю марки «Ситроен» шкодою є причинний зв'язок. Відтак, ОСОБА_2 повинен нести цивільну відповідальність, з урахуванням обсягу заявлених позовних вимог, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої ним шкоди.

На час скоєння ДТП, згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АЕ/4252911), транспортний засіб марки «Шевролет», р/н НОМЕР_2 був застрахований у ТДВ «»СТ «Домінанта». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого), зазначеним вище страховим договором встановлено в розмірі 50000,00 грн. з встановленням суми франшизи у розмірі 0 грн.

Висновком оціночного дослідження №834 від 15.09.2015р., проведеного на замовлення ОСОБА_1, розмір матеріальної шкоди, завданий власнику автомобіля марки «Ситроен», р/н НОМЕР_1 склав 29335,00 грн. (а.с.15-28 т.1). Заявлені позовні вимоги до ОСОБА_2 в частині стягнення з нього 700,00 грн., як витрат понесених на оплату встановлення розміру матеріальної шкоди, є безпідставні в зв'язку з їх задоволенням в добровільному порядку, що не заперечувалось у судовому засіданні представником позивача, відтак в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Суд вважає, що визначений оцінщиком розмір матеріальної шкоди не може бути покладений у повному обсязі на ТДВ «СТ «Домінанта» з наступних підстав.

Так, згідно абз.2 п. 36.2 ст.36 Закону України № 1961-IV регламентовано, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлюваного ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціночної шкоди, зменшується на суму визначеного до законодавства податку на додану вартість.

Крім того, відповідно до п.32.7 ст. 32 Закону України № 1961-ІУ страховиком не відшкодовується шкода, пов'язана з втратою товарної вартості транспортного засобу.

Як убачається з вказаного вище висновку до загальної суми матеріальної шкоди була включена сума втрати товарної вартості у розмірі 7626,07грн. та сума ПДВ. При цьому представник позивача у судовому засіданні зазначив, що у ОСОБА_1 відсутні докази проведення ремонту пошкодженого транспортного засобу платником ПДВ.

Отже, сума страхового відшкодування, з урахуванням її зменшення на суму податку на додану вартість та суму втрати товарної вартості, складатиме 19883,61 грн.

Крім того, судом встановлено, що на виконання умов договору страхування (поліс №АЕ/4252911), відповідачем ТДВ « СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_1 була сплачена сума страхового відшкодування 700,50грн. - 28.09.2015р., та 10382,95грн. - 29.12.2015р., що підтверджується представленими платіжними дорученнями (а.с.179-185 т.1). Загальна сума страхового відшкодування виплачена ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_1 склала 11083,45грн.

Таким чином сума недоплаченого страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з ТДВ «СТ «Домінанта», на час розгляду справи складає 8800,16грн.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, в редакції, що діяла на час дорожньо-транспортної пригоди, визначено, що для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. В заяві зазначаються відомості передбачені підпунктами «а» - «е» п.35.1. ст. 35 вказаного Закону.

Згідно п. 35.2. зазначеної вище статті, до заяви додаються довідки про дорожньо-транспортну пригоду, довідки відповідних закладів охорони здоров'я щодо тимчасової втрати працездатності або довідки спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її виникнення, інші документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди, завірені у встановленому порядку.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України № 1961-IV, після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Згідно п. 36.2. ст. 36 Закону України № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

З метою отримання суми страхового відшкодування ОСОБА_1 16.09.2015р. звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою про визначення та виплату розміру страхового відшкодування. Проте, Страховик отримавши заяву не виплатив страхове відшкодування у повному обсязі у строки визначені п. 36.2. ст. 36 вказаного вище Закону. В зв'язку з чим, ТДВ «СТ «Домінанта» повинно нести відповідальність за прострочення сплати в порядку та обсязі визначеному п. 36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV, якою зокрема встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

В даному випадку сума пені, яка підлягає стягненню, повинна бути розрахована двома періодами , зокрема з 16.12.2015р. по 29.12.2015р. на суму боргу 19183,11грн. з урахуванням часткової сплати в розмірі 700,50грн. та складає 300,62грн.; за період з 30.12.2015р. по 22.12.2016р. на суму заборгованості в розмірі 8800,16грн. , з урахуванням виплати в рахунок страхового відшкодування в розмірі 11083,45грн. та складає 3103,38грн.

Крім того з ТДВ «СТ «Домінанта», на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, на користь позивача слід стягнути 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 16.12.2015р. по 29.12.2015р. в розмірі 20,00грн. та за період з 30.12.2015р. по 22.12.2016р. в розмірі 260,00грн., а також індекс інфляції за такі ж періоди в розмірі 134,28грн. та 1068,21 грн., відповідно. Застосування до виниклих правовідносин ч.2 ст. 625 ЦК України виникає з зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку, так як є грошовим зобов'язанням, у разі його невиконання можуть застосовуватись наслідки передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України (Постанова ВСУ № 6-49цс12).

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 витрат на досудовий супровід під час розгляду адміністративної справи у розмірі 400,00 грн. є безпідставні та задоволенню не підлягають, так як такі витрати не передбачені КуАП України, а відтак не можуть вважатися збитками у деліктному провадженні.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 551,20 грн. та згідно ст. 84 ЦПК України витрати понесені на правову допомогу в розмірі 5120,00грн. Вирішуючи питання щодо часткового стягнення витрат на правову допомогу суд виходить з вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», якою визначено, що така компенсація не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Представництво інтересів ОСОБА_1 в суді тривало чотири години 2 хвилини. Мінімальна заробітна плата на 2017р. встановлена у розмірі 3200,00грн. Відтак, 40 відсотків складає 1280,00 грн. (3200,00 грн. х 40% х 4,02години). Наданий з боку позивача розрахунок на правову допомогу у розмірі 16900,00 грн. є безпідставним та суперечить вимогам зазначеного вище Закону.

Зважаючи на викладене, на час ухвалення даного рішення з ТДВ « СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню (сума страхового відшкодування, три процента річних, індекс інфляції, пеня, судові витрати), з урахуванням часткової сплати страхового відшкодування (11083,45грн.), сума в загальному розмірі 19357,85грн.

Разом з тим, незважаючи на встановлені вище обставини щодо обсягу відповідальності ТДВ «СТ «Домінанта», суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 380 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Так, судом за позовними вимогами ОСОБА_1 25.10.2016р. було ухвалено заочне рішення суду згідно якого з ТДВ « СТ «Домінанта» на користь позивача була стягнута сума страхового відшкодування в розмірі 19335,00 грн., пеня в розмірі 5339,68грн., 3% річних в розмірі 402,39грн., індекс інфляції 936,53грн., а всього 26013,60грн., без урахування судових витрат в розмірі 2951,20грн. На виконання заочного рішення суду 22.12.2016р. ТДВ « СТ «Домінанта» сплатило на користь ОСОБА_1 суму стягнуту рішенням суду.

Згодом, ухвалою суду від 27.02.2017р. заочне рішення суду від 25.10.2016р. було скасовано та призначено розгляд справи в загальному порядку.

Тобто, на час ухвалення даного рішення суду відповідачем ТДВ « СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_1 було сплачено 37097,05грн. (11083,45грн. страхове відшкодування + 26013,60грн. за заочним рішення суду). Тобто, позовні вимоги ОСОБА_1 фактично задоволені у повному обсязі. Різниця між фактично отриманою сумою ОСОБА_1 та присудженою сумою за даним рішенням складає 6645,75 грн. (37097,05грн. - 19357,85грн. - 11083,45грн.), яка в порядку повороту виконання рішення суду підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТДВ « СТ «Домінанта».

Судом відхиляються розрахунки надані позивачем в частині нарахування та стягнення з ТДВ « СТ «Домінанта» 3% річних, індексу інфляції та пені за період з 30.12.2015р. по 23.11.2017р., так як фактичне погашення заборгованості відповідачем було здійснено 22.12.2016р., відтак, такі розрахунки були проведені судом саме по дату такого розрахунку.

Керуючись ст.ст.10,11,57,61,63,64,88,209,212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_2 - про відшкодування матеріальної шкоди,пені, індексу інфляції - відмовити у повному обсязі.

В порядку повороту виконання рішення суду стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн.) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» () безпідставно стягнену суму грошових коштів в розмірі 6645,75 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його проголошення.

Суддя -