АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/2423/16-ц Головуючий І інстанції: Ізмайлов І.К.
Провадження № 22-ц/790/1455/17 Доповідач: Сащенко І.С.
Категорія: право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, факту проживання однією сім'єю та визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 в якому з урахуванням уточнень просив встановити факт спільного проживання з матір'ю ОСОБА_3 з весни 2009 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на вказану квартиру після смерті матері ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 11 листопада 1995 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 У спірній квартирі його матір проживала з 15 грудня 1995 року до 06 липня 2005 року, потім переїхала до чоловіка ОСОБА_2 в с. Введенка Чугуївського району Харківської області до буд. 10 по вул. Комсомольській де і зареєструвала своє місце проживання. В спірній квартирі залишився проживати він, його дружина та син. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається зі спірної квартири. Заповіту мати не залишила.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав.

Відповідач подав заяву про визнання позову.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права.

Зазначає, що в договорі купівлі-продажу квартири покупцем зазначена ОСОБА_3, а не ОСОБА_3, проте не зважаючи на те, що договір укладено на дошлюбне прізвище, придбана квартира є особистою власністю його матері спадкодавиці - ОСОБА_3

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з його недоведеності.

Вказаний висновок судова колегія апеляційного суду вважає вірним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_3 є матір'ю позивача ОСОБА_1 ( а.с. 5 ).

11.05.1990 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб ( а.с. 6 ).

11.11. 1995 року ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1 ( а.с. 12 - 13 ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла ( а.с. 7 ).

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України (6 місяців), він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У відповідності з роз'ясненнями в п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За роз'ясненнями в п. 24 зазначеної постанови від 30.05.2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Зі змісту постанови Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 24 грудня 2015 року про відмову у видачі свідоцтва на право на спадщину вбачається, що неможливість видачі свідоцтва обумовлена пропуском шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та відсутністю доказів наявності факту проживання зі спадкоємцем однією сім'єю.

Позивач обґрунтовуючи підстави встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання за ним права власності в порядку спадкування, посилався на доведеність факту спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3

Проте встановлено, що позивач проживає у квартирі АДРЕСА_1 разом з дружиною та сином. Переконливих доказів на підтвердження того, що він постійно, будучи пов'язаний спільним побутом, проживав на момент смерті зі спадкодавцем у спірній квартирі ним не надано.

Також, судом першої інстанції правомірно відмовлено у встановленні факту належності правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу спірної квартири, оскільки належність документа підтверджується оригіналами свідоцтв і такий факт окремого встановлення в судовому порядку не потребує.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів, повно та всебічно досліджених судом першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суду відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді