Справа № 500/560/16-ц
Провадження № 2/500/337/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

при секретарі - Петровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а саме встановити факт того, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. А також просив визнати за ним в порядку спадкування за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 8/10 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що наявні суттєві розбіжності у написанні прізвищ родичів позивача у різних документах, є неможливим видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, оскільки неможливо підтвердити факт родинних відносин з померлою та її родичами.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Представник відповідача Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Допитана в судовому засіданні якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що спадкодавець ОСОБА_3 є її рідною сестрою а позивач ОСОБА_1 був сином спадкодавця ОСОБА_3 А також, пояснила, що ОСОБА_8 був її батьком та батьком ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 належали 8/10 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.1950 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Лисенко Н.П. в реєстрі № 10656, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 5/30 від 23.02.1951 року та договору дарування від 02.02.1959 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори в реєстрі за № 1-635, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 31/12 від 08.01.1980 року, що також підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 09.02.2015 року за № 127, а також, довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11.04.2016 року за № 514.

Відповідно до розпорядження Ізмаїльської міської ради Одеської області від 19.02.2016 року за № 57 р. «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в АДРЕСА_1 перейменовано у АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28.06.1980 року виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_8 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 8/10 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно заповіту від 13.06.1980 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, ОСОБА_8 усе своє майно де б воно не знаходилось та в чому б воно не складалось і взагалі все те на що за законом він матиме право заповів ОСОБА_3.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину : 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3, будучи спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_8 на час відкриття спадщини проживала разом із ним, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог п. 1ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 23.10.1990 року, виданого Ізмаїльським міськвиконкомом Одеської області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 8/10 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, які вона фактично прийняла після смерті батька ОСОБА_8, але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав.

За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42163306 від 18.11.2015 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 відсутня.

Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_3 є її син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 07.02.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області та поясненнями свідка ОСОБА_7 допитаної в судовому засіданні.

Як було встановлено судом, позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 у спадковому житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог п. 1ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року).

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права ОСОБА_1 неможливо, суд вважає за можливе встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а саме встановити факт того, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. А також визнати за ним в порядку спадкування за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 8/10 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 8/10 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.О.Бурнусус