АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3059/17 Головуючий 1 ін. - Богдан М.В.
Справа № 641/8989/16-ц
Категорія: стягнення аліментів Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 березня 2017 року,

у с т а н о в и л а:

В листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_3, за участю третьої особи - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, як продовжує навчання.

На обґрунтування позивач вказала, що з 02 серпня 1996 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано Комінтернівським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 400. За час перебування у шлюбі у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2003 року на її користь з відповідача стягувались аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян до досягнення дитиною повноліття.

На даний час донька навчається в Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С.Сковороди на першому курсі денної форми навчання.

Донька знаходиться на її утриманні, а батько не надає матеріальної допомоги.

Посилаючись на вказані обставини, просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на період навчання у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2016 року до досягнення ОСОБА_4 23 років.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу на повнолітню дитину, як продовжує навчання.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року позов задоволено частково.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 04 листопада 2016 року до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 23 років.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів та задовольнити позов в цій частині в повному обсязі. Зокрема зазначає, що відповідач ухилявся від сплати аліментів до досягнення дитиною повноліття, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яку він в добровільному порядку не сплачує; рівень життя відповідача не відповідає рівню його офіційних доходів; розмір аліментів, встановлений судом за цим рішенням, фактично становить сміхотворну суму - 150 грн. 0 0копю на місяць, що не вирішує питання повноцінної допомоги дитині на період її навчання; участі у додаткових витратах на виховання, духовний розвиток та лікування доньки ОСОБА_3, на утриманні якого немає інших осіб, ніколи не надавав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що рішення ухвалено на припущеннях щодо його праці, оскільки він як інвалід П групи отримує лише пенсію в розмірі 1 130 грн. 00 коп.; аліменти, які він сплачував на дитину до досягнення нею повноліття, позивач витрачала на власні потреби; судом безпідставно не задоволено його заяви про відвід головуючого; крім того, рішення ухвалено без врахування того, що він також хворіє та потребує у зв'язку з цим додаткових витрат на своє лікування.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню; апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами статей 303-1, 305 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду.

У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може подовжити строк розгляду справи, але не більш як на п'ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи те, що апеляційне провадження у даній справі відкрито 06 квітня 2017 року, а також належне повідомлення сторін, судова колегія вважає за необхідне визнати причини неявки сторін неповажними та розглянути справу за їх відсутності.

Визначаючи аліменти на період навчання в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу щомісячно, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 навчається на стаціонарній формі навчання у вищому навчальному закладі, отримує стипендію, яка призначена до 30 червня 2017 року, а відповідач є інвалідом, отримує пенсію та зобов'язаний утримувати свою повнолітню доньку. Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми матеріального права.

За статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначені вимоги закону залишились поза увагою суду першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 02 серпня 1996 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано Комінтернівським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 400. За час перебування у шлюбі у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 лютого 2003 року на користь позивача з відповідача стягувались аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян до досягнення дитиною повноліття.

На даний час донька навчається в Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С.Сковороди на першому курсі денної форми навчання та отримує стипендію в розмірі 1 100 грн. 00 коп., яка призначена за результатами зимової заліково-екзаменаційної сесії (а. с. 4-6, 54-55).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 зазначив про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти на повнолітню доньку, оскільки на даний час він не працює, як інвалід П групи отримує лише пенсію в розмірі 1 130 грн. 00 коп. (а. с. 26).

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (частина 1). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (частина 3).

За змістом статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітнім дочкою, сином.

З огляду на викладене, однією із обов'язкових умов, за яких можливе покладання на батьків обов'язку по утриманню повнолітньої дитини, є їх спроможність надавати таку допомогу.

Враховуючи обставини справи, а також те, що відповідач є непрацездатною особою та отримує лише пенсію в розмірі 1130 грн. 00 коп., донька отримує стипендію в розмірі 1 100 грн. 00 коп., підстав для задоволення позову немає.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановлення нового рішення про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 по ухилення ОСОБА_3 від сплати аліментів до досягнення дитиною повноліття не можуть бути прийняті до уваги, оскільки розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина суд має встановлювати з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Крім того це не є підставою позову.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, відповідач не приймав участі у додаткових витратах на виховання, духовний розвиток та лікування доньки, є безпідставними, оскільки з відповідним позовом позивач не зверталася та не позбавлена такої можливості.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про безпідставне не задоволення його заяви про відвід головуючого не є суттєвим, оскільки за наслідками розгляду справи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, ч. 2, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи - ОСОБА_4, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, - відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді С.С.Кругова

Н.П.Пилипчук