справа №176/1692/16-ц
провадження №2/176/166/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Волчек Н.Ю.

з участю секретаря Ханіної М.Г.,

позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, з третьою особою Жовтоводською державною нотаріальною конторою про усунення від права на спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, з третьою особою Жовтоводською державною нотаріальною конторою, де просить ухвалити судове рішення, яким усунути відповідачів від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

21 листопада 2016 року в судовому засіданні ОСОБА_1, усвідомлюючи наслідки передбачені ч.3 ст.206 ЦПК України (в редакції станом на 2016 рік), які наступають при відмові від частини позовних вимог заявила про відмову від частини позовних вимог, а саме, від позову у частині усунення від права на спадкування ОСОБА_6. Ухвалою суду від 21.11.2016 року відмова прийнята судом та закрито провадження в цій частині.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що 12.04.1991 року вона уклала шлюб із ОСОБА_7. За життя ОСОБА_7 на підставі договору дарування набув у власність житловий будинок із господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_7 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначений житловий будинок із господарськими спорудами. Заповідального розпорядження стосовно свого майна спадкодавець не залишив. Спадкоємцями першої черги є вона та діти померлого - ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 В установлений законом строк всі вони звернулися до нотаріальної контори з заявами про отримання спадщини. Однак, ОСОБА_1 вважає, що відповідачі повинні бути усунуті від спадкування після смерті ОСОБА_7, померлого 02.12.2015 року, так як її чоловік тяжко хворів на онкологічне захворювання від якого і помер, до своєї смерті, ОСОБА_7 потребував постійного догляду та значних витрат на придбання медичних препаратів, Але відповідачі взагалі не дбали про свого непрацездатного батька і всіляко нехтували своїм обов'язком по його утриманню, який закріплений у ст.202 Сімейного кодексу України. Таким чином, фактично кинули хворого батька напризволяще, незважаючи на те, що сімейні обов'язки є такими, що тісно пов'язані між собою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_3 проживають у м. Жовті Води та мали змогу надавати хоча б фактичну допомогу своєму батькові (доглядати за ним, давати у призначений лікарем час медичні препарати, здійснювати гігієнічні процедури), але відмовились надавати таку допомогу своєму батькові. Протягом хвороби ОСОБА_7 вона одноособово доглядала за своїм чоловіком та батьком відповідачів. В цей же час відповідачі не надавали ніякої ні матеріальної, ні фактичної допомоги. Організація поховання і витрати, пов'язані з похованням чоловіка, повністю були виконані позивачкою, що підтверджується копіями договору-замовлення на проведення поховання померлого ОСОБА_7 від 03.12.2015 року, квитанцією до прибуткового касового ордера №671, товарного чека №236 від 03.12.2015 року, квитанцією про оплату поминального обіду від 04.12.2015 року. Ритуальні послуги, надані СМСЧ-9 м. Жовті Води, також були оплачені позивачем самостійно, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №131 від 04.12.2015 року. Відповідачі ж ніяким чином і ніякими коштами не приймали участь в організації та проведенні поховання свого батька. В зв`язку з чим змушена була звернутися до суду з даним позовом.

21 листопада 2016 року в судовому засіданні ОСОБА_1 усвідомлюючи наслідки передбачені ч.3 ст.206 ЦПК України (в редакції станом на 2016 рік), які наступають при відмові від частини позовних вимог заявила про відмову від частини позовних вимог, а саме, від позову у частині усунення від права на спадкування ОСОБА_6. Ухвалою суду від 21.11.2016 року відмова прийнята судом та закрито провадження в цій частині.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, пояснивши суду, що з батьком ОСОБА_7 вона мала нормальні стосунки, він допомагав їй матеріально. Про те, що батько хворий на рак дізналась лише у липні 2014 року. Батько працював теслярем КП «ВЖРЕО» Жовтоводської міської ради. Бачилась з батьком приблизно один раз на тиждень. Не знає, коли точно батько став лежачим. Останнього разу бачила батька 27 жовтня 2014 року вони разом збирали виноград. Про погіршення стану батькового здоров'я, позивач її не повідомляла. Про те, що він потребує сторонньої допомоги вона не знала, але завжди прохання батька виконувала, допомагала йому, і якщо б він попросив про допомогу то обов'язково допомогла б йому. Батько ніколи не просив про матеріальну допомогу, навпаки сам допомагав їй матеріально. Позивач ОСОБА_1 негативно відносилась до побачень її та брата ОСОБА_5 з батьком, тому бачились вони за її відсутності у різних місцях. Сама вона має двох дітей, які є повнолітніми та на даний час доглядає за хворою матір'ю та онуком. Коли вона дізналась про смерть батька, прийшла до нього додому, знайшла людей, які будуть нести померлого, допомагала прибирати в домі, на поховання замовила булочки, запропонувала матеріальну допомогу, але позивачка відмовилась. Витрати на поховання позивачці компенсувала держава. Позивачка отримала від держави на поховання батька допомогу у розмірі 2612,38 грн. та від пенсійного фонду позивач отримала допомоги в сумі 3382,38 грн., а витратила на поховання 2802,68 грн. Ніяких протиправних дій щодо свого батька за його життя вона не вчиняла і завжди намагалась йому допомогти, чому заважали напружені стосунки між нею та ОСОБА_1 - позивачкою по справі.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_8 також позовні вимоги не визнала, підтримавши пояснення відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні.

Відповідач, ОСОБА_5, у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. В минулому судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що завжди спілкувався з померлим батьком, зустрічався з ним, вони телефонували один одному. Матеріальної допомоги батькові він не надавав. На даний час неофіційно працює охоронцем в охоронному підприємстві «Явір 2000» в м. Кривому Розі, їздить на роботу вахтами по 28 днів. При нагоді спілкувався з батьком. Останній раз приходив до батька та вони разом ремонтували велосипед. Доказів спілкування з батьком він не має. Також зазначив, що зареєстрований у АДРЕСА_2, квартира знаходиться в комунальній власності. З позивачкою ОСОБА_1 завжди були напружені стосунки. З нею він не спілкувався. Приходив у гості до батька, коли ОСОБА_1 не було вдома. Про хворобу батька дізнався за місяць до його смерті. На похованні батька присутнім не був, оскільки перебував на роботі. Сестра ОСОБА_3, повідомляла його про день поховання, але його не відпустили з роботи. Доказів того, що в день поховання батька він був на роботі він не має.

Третя особа, Жовтоводська державна нотаріальна контора, також у судове засідання свого представника не направила, від завідувача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що є сусідкою позивачки ОСОБА_1 та проживає поряд з нею більше 10 років. Позивачка проживала у будинку АДРЕСА_1 разом з чоловіком та донькою ОСОБА_6. Чоловік позивача дуже хворів, навесні 2015 року лежав у лікарні. ОСОБА_7 розповідав їй, що має ще сина й доньку від першого шлюбу, знайомив їх з нею. Також він розповідав, що дуже свариться з сином, що син раніше перебував у місцях позбавлення волі, є наркоманом приходить до нього тільки тоді, коли йому потрібні гроші. Відповідач ОСОБА_3 іноді приходила до батька, бачила як остання на городі збирала вишні, востаннє бачила її приблизно у жовтні 2015 року. Вона ніколи не бачила, щоб діти приносили продукти харчування батькові. Дочка позивача та померлого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 приїздила додому на вихідних, а в грудні 2015 року була довго, доглядала батька. Були такі випадки, що сусідам комунальні служби відключали за несплату то воду, то газ. Вона, як сусідка, допомагала їм - давала воду. Води не було кілька місяців, відповідачів в цей час вона не бачила. Померлий ОСОБА_7 був в лежачому стані останній місяць свого життя, вдома грілись обігрівачем, так як газу не було. Померлий розповідав, що залишив першій дружині з дітьми квартиру. На похороні вона бачила лише відповідачку ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_5 не було. Чи допомагали відповідачі з похороном батька їй не відомо.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що знає позивачку як колегу по роботі, працювала з позивачкою ОСОБА_1 разом у дитячому садочку вихователем. Її чоловіка також давно знала. Позивачка ділилась з нею своїм сімейним життям. Коли у позивачки захворів чоловік, вона допомагала колезі, та весь колектив дитячого садочка пропонував ОСОБА_1 свою допомогу. Вона особисто приходила допомагати ОСОБА_1 до дому у вихідні, позичала гроші, приносила продукти, пелюшки. Найтяжчий період почався у листопаді 2015 року, ОСОБА_7 вже не вставав з ліжка з ним особисто вона майже не спілкувалась. Бачила, як приїжджала дочка ОСОБА_11. Зі слів позивача ОСОБА_1 знає, що у ОСОБА_7 є ще двоє дітей від попереднього шлюбу та про їх спілкування з батьком знає тільки зі слів позивачки.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.13 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017р.) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до ст.1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Відповідно до пункту 6 постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року від «Про судову практику у справах про спадкування» правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_7 у віці 61 рік, актовий запис про смерть №788 зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.11).

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку житловою площею 28,9 кв.м з господарськими прибудовами льох кирп. «В», літня кухня «Б», вбиральня «Г», огорожа, замощення бетонне, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. /а.с.9-10/

Відповідно до договору дарування від 08.12.1988 року право власності на вищезазначене нерухоме майно належить на праві власності в цілому померлому ОСОБА_7

За час життя ОСОБА_7 заповіт не залишив. Спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України є дружина ОСОБА_1, діти ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6

В установлений законом строк всі четверо звернулися до Жовтоводської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

Однак, позивач ОСОБА_1, вважає, що діти від попереднього шлюбу її чоловіка ОСОБА_7 повинні бути усунуті від спадкування, так як не дбали про свого непрацездатного батька, всіляко нехтували своїм обов'язком по його утриманню, який закріплено у ст. 202 СК України, фактично кинули свого хворого батька на призволяще, хоча могли б наглядати за батьком, давати у призначений час ліки, здійснювати гігієнічні процедури, але відмовились це робити. Зазначаючи при цьому, що самостійно дбала про хворого ОСОБА_7 і в цьому їй допомогала її донька ОСОБА_6, та після його смерті організовували поховання, а тому вони мають бути єдиними спадкоємцями після померлого ОСОБА_7

В підтвердження позовних вимог позивач представила суду довідки про причину смерті (а.с.13), про стан здоров'я ОСОБА_7 (а.с.58) та квитанції про витрати на поховання (а.с.15-17).

Судом встановлено, що відповідачі, ОСОБА_3, ОСОБА_5, проживають в м. Жовті Води Дніпропетровської області.

Відповідач, ОСОБА_3, заперечувала проти позовних вимог вважаючи, що вона постійно намагалась допомагати батькові за його життя, але напружені стосунки між нею та позивачкою іноді заважали це робити, тому вона намагалась бачитись з батьком у її відсутність. Позивач, ОСОБА_1, негативно відносилась до побачень її та брата ОСОБА_5 з батьком, тому бачились за її відсутності у різних місцях. Сама вона має двох дітей, які є повнолітніми на сьогоднішній день, та на даний час доглядає за хворою матір'ю та онуком. ЇЇ заробітна плата на час смерті батька складала 1540 грн. на місяць, тому матеріально не мала можливості допомогати батькові. Коли вона дізналась про смерть батька, пропонувала позивачці допомогу, але позивачка відмовилась. На поминальний обід замовляла булочки, про що не заперечувала сама позивачка в судовому засіданні.

Пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 у судовому засіданні підтвердили факт того, що діти від попереднього шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 дуже стисло спілкувались з батьком. Також свідки не заперечували і наявність напружених стосунків між позивачкою та відповідачами.

З пояснень свідка ОСОБА_9, вбачається, що відповідач ОСОБА_5 з'являвся до батька лише для того, щоб той дав йому гроші, постійно сварився з батьком та батько постійно скаржився на його поведінку та аморальний спосіб життя сусідам. А відповідачку ОСОБА_3 вона іноді бачила у дворі, бачила її також і на похоронах батька.

Згідно довідки від 11.10.2016 року №1-33/666 наданої ДЗ "СМСЧ №9 МОЗ України", померлий ОСОБА_7 у лікаря онколога перебував на диспансерному нагляді з травня 2015 року та потребував стороннього догляду протягом останнього місяця життя. /а.с.58-59/

Згідно ст.202 СК України, повнолітні діти зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними та такими, що потребують матеріальної допомоги.

Згідно довідки №01-07/618 від 20.03.2017 року та довідки про доходи від 22.03.2017 року наданих КП ВЖРЕО, ОСОБА_7 з березня 2003 року по травень 2015 року працював в КП ВЖРЕО та у 2015 році розмір його середньої заробітної плати складав 2490,96 грн. (а.с.114,115).

Також, ОСОБА_7 будучи пенсіонером, отримував щомісячно пенсію. За таких умов, відсутні підстави вважати його таким, що був покинутий напризволяще та потребував матеріальної допомоги.

При цьому, згідно довідки про доходи відповідача, ОСОБА_3, її заробітна плата на місяць складала на час смерті батька 1540,00 грн. (а.с.42,43), а тому в неї не було матеріальної можливості йому допомогати.

Згідно норм, встановлених Сімейним кодексом України, утримання - є видом правовідносин, у межах яких одна фізична особа зобовязана надавати іншій особі матеріальну підтримку в грошовій або в натуральній формі у випадках та за дотримання умов, визначених законом або договором про надання утримання, а інша фізична особа має право вимагати від першої фізичної особи виконання обов`язку щодо надання утримання.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_7 звертався до відповідача, ОСОБА_3, з проханням чи вимогою щодо свого утримання, а за таких обставин і відсутні підстави вважати, що ОСОБА_12 ухилялася утримувати свого батька.

Згідно ст.3 СК України, сім`єю являються особи, що спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов``язки. Норми ст.75 СК України у відносинах між дружиною та чоловіком, перш за все, встановлюють взаємний безумовний обов`язок матеріально підтримувати один одного. Тому, твердження позивача, що протягом хвороби ОСОБА_7 вона одноособово за ним доглядала, тривалий час, до дня смерті самостійно дбала про нього: купувала продукти харчування та готувала їжу, купувала лікарські засоби, здійснювала гігієнічний догляд за хворим чоловіком, є лише докором, який не може бути належним доказом по справі.

Також, судом встановлено, що витрати на поховання ОСОБА_13 позивачці в повному об`ємі компенсувала держава .

Згідно довідки від 03.06.2016 року №01-07/1216, виданої КП ВЖРЕО ЖМР, останнє забезпечило Позивачу послуги з поховання на суму 770 грн.(а.с.47). З пенсійного фонду позивачка отримала допомогу на поховання свого чоловіка у розмірі 2612,38 грн. (а.с.61). Загальна сума коштів, яку позивачка отримала на поховання ОСОБА_7 становить 3382,38 грн. А витратила на поховання складають 2802,68 грн. (а.с.15-17).

Одже, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту того, що ОСОБА_7 був кинутий на призволяще чи перебував в безпорадному стані та за життя потребував допомоги для свого існування. Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчили б про те, що ОСОБА_7 звертався до ОСОБА_3 за допомогою, а остання ухилялася б її надати.

Окрім того, згідно інформації наданої Жовтоводським ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 13.03.2017 року за №47/24-2402 по облікам Жовтоводським ВП ГУНП в Дніпропетровській області фактів вчинення протиправних дій громадянкою ОСОБА_3 у відношенні громадянина ОСОБА_7, не значиться. /а.с.113/

Відповідно до ст.81 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017р.) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Одже, вирішення питання щодо усунення права на спадкування з підстав, передбачених ст.1224 ЦК України, можливо за умови, якщо таке право на спадкування існує.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержувать особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкуваня за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік був у безпорадному стані.

Оскільки, відповідач, ОСОБА_5 не підтримував з померлим родинних стосунків, а отже між ним та померлим ОСОБА_7 були відсутні зв`язки, характерні для сімейних відносин, то суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог до відповідача ОСОБА_5 і наявність підстав для їх задовалення.

Але, судом також встановлено недоведеність у судовому засіданні достовірними та допустимими доказами вказаний факт нехтування своїми обов'язками відповідачем ОСОБА_3, оскільки вона приходила до батька, намагалась допомагати йому, приймала участь у організації поховання батька. Доводи сторони відповідача, ОСОБА_3, у судовому засіданні, на думку суду, були більш переконливими та доведеними у судовому засіданні ніж доводи позивача.

На підставі викладеного, керуючись Постановою №7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року від «Про судову практику у справах про спадкування» ст.1224,1241 ЦК України, ст.ст.12,13,81, 158, 269, 264,284 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, з третьою особою Жовтоводською державною нотаріальною конторою про усунення від права на спадкування - задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_5 від права на спадкування після смерті його рідного батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. Волчек