Справа № 472/1070/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" листопада 2017 р. смт.Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Тарєлкіной Н.М.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області, про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В :

19 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

У заяві посилається на те, що 26 лютого 2014 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Горчанка Чернянського району Румунія, яка проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на випадок своєї смерті склала заповіт. яким все своє майно заповіла заявниці. Зазначений заповіт посвідчено приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області та зареєстровано в реєстрі за № 78.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла та внаслідок її смерті було видано свідоцтво про смерть, де прізвище померлої було вказано як ОСОБА_3. Через вказану розбіжність у написанні прізвища спадкодавця, заявниця не може нотаріально оформити своє право на спадщину, а тому звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності документа.

Просить суд встановити факт належності ОСОБА_3 заповіту від 26 лютого 2014 року, складеного ОСОБА_3 та посвідченого приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області

В судове засідання заявниця ОСОБА_2 не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Представник заінтересованої особи Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився. Від селищного голови Румянцева О.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника Веселинівської селищної ради, проти задоволення заяви не заперечує.

Заслухавши представника заявника, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області померла ОСОБА_3, смерть якої було зареєстровано ІНФОРМАЦІЯ_4 Веселинівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом №178, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2.

26 лютого 2014 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто заявнику по справі. Вказаний заповіт 26 лютого 2014 року посвідчено приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. та зареєстровано в реєстрі за № 78.

Як встановлено судом, при вирішенні питання щодо прийняття спадщини, заявником було виявлено розбіжність у написанні прізвища спадкодавця, з прізвищем вказаним у заповіті та прізвищем, зазначеним у свідоцтві про смерть. Так у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця вказано як «ОСОБА_3», а в заповіті - «ОСОБА_3».

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема п. 6 вказаної статті передбачає встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Відповідно до ч. 1 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 31.03. 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові, або замість імені чи по батькові зазначені ініціали), суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, що посвідчують особу, наприклад заповіту. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав.

Самостійно усунути допущені у заповіті розбіжності заявниця позбавлена можливості, а тому звернулась до суду.

Встановлення факту належності заповіту необхідно заявниці для вирішення питання про оформлення спадкових прав за заповітом.

Суд, розглянувши матеріали заяви, дійшов висновку, що така ситуація з розбіжностями в написані прізвища спадкодавця склалась в наслідок зміни спадкодавцем паспорта громадянина України та перекладом прізвища спадкодавця з російської мови на українську.

Так на момент складення заповіту спадкодавець мала паспорт виданий на ім'я ОСОБА_3. Через декілька місяців, а саме, 10 квітня 2014 року Веселинівським РВ УМВС України спадкодавцю було видано паспорт серії НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_3. Таке ж прізвище «ОСОБА_3» було зазначено і в свідоцтві про смерть.

Згідно свідоцтва про народження, виданого 03 грудня 1954 року Мостівським відділом РАЦС прізвище спадкодавця зазначено російською мовою «ОСОБА_3».

Зазначений факт також підтверджується довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера виданого 21 листопада 2000 року на ім'я ОСОБА_3.

Наявність інших спадкоємців під час розгляду справи не встановлені.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась.

Аналізуючи перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт належності ОСОБА_3 заповіту складеного 26 лютого 2014 року ОСОБА_3 є доведеним, а заява ОСОБА_2 про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 256, 259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, правовстановлюючого документу, а саме: заповіту, складеного 26 лютого 2014 року ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Веселинівського районного нотаріального округу Миколаївської області Болгарчук О.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 78.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд Миколаївської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Тустановський А.О.