Справа № 363/3083/14-ц Головуючий у І інстанції Войнаренко Л.Ф.
Провадження № 22-ц/780/76/17 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 29 21.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

21 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Фінагєєва В.О., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

у с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 5 квітня 2014 року приблизно о 22 год. 16 хв. на дорозі Київ-Овруч сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Toyota Auris», державний номерний знак НОМЕР_1, належного ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування»), та автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить йому на праві власності. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 24 квітня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні ДТП. Зазначав, що внаслідок ДТП йому було завдано майнової шкоди у розмірі 101 358,24 грн., що підтверджується висновком автотоварознавчої експертизи.

Позивач просив, з урахуванням уточнених вимог, стягнути з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на його користь майнову шкоду у розмірі 88 713,36 грн., витрати на проведення експертизи - 1 822 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 17 548,22 грн., упущену вигоду від порушення його прав при наданні фінансових послуг - 17 548,22 грн., а також моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20 травня 2015 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 закрито.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 49 000 грн., а також в порядку відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження 1 176 грн., всього 50 176 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

Скасовано арешт, накладений на автомобіль «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3). Скасовано арешт, накладений на автомобіль «Toyota Auris», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3

Не погоджуючись з вказаним рішенням, сторони подали апеляційні скарги, в яких порушили питання про його скасування, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права. ОСОБА_4 просить ухвалити рішення про задоволення його вимог у повному обсязі, а ПрАТ «СК «АХА Страхування» - про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 5 квітня 2014 року приблизно о 22 год. 16 хв. на дорозі Київ-Овруч сталася ДТП за участю автомобіля «Toyota Auris», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням його власника ОСОБА_4

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 24 квітня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на підставі ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП провадження щодо нього закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована у ПрАТ «СК «АХА Страхування» за полісом від 16 серпня 2013 року, в якому страхова сума передбачена у розмірі 50 000,00 грн., безумовна франшиза - 1 000,00 грн.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 27 травня 2015 року № 539 з визначення вартості матеріальної шкоди КТС (перерахунок висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 30 квітня 2014 року № 433) матеріальна шкода, заподіяна володільцю автомобіля «Skoda Fabia», державний номер НОМЕР_2, у результаті його пошкодження при ДТП складає 183 481,62 грн., а ринкова вартість до цього періоду - 283 400 грн.

Вартість проведення експертного автотоварознавчого дослідження від 30 квітня 2014 року № 433 складає 1 176,00 грн.

20 травня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали мирову угоду, яка затверджена судом, щодо взаємно пред'явлених один до одного позовних вимог, яка того ж дня затверджена судом, відповідно до умов якої вони домовились, що з метою врегулювання спору загальний розмір грошової виплати відповідачем на користь позивача складає 85 000,00 грн., у зв'язку з чим позивач 26 червня 2015 року подав уточнену позовну заяву.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у результаті ДТП, яка мала місце 5 квітня 2014 року, майну ОСОБА_4 з вини ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «СК «АХА Страхування», була завдана майнова шкода, яка підлягає стягненню зі страховика у межах ліміту відповідальності страховика (страхового відшкодування) за виключенням франшизи. Також суд першої інстанції вважав, що вини страховика у затримці страхової виплати позивачу немає, тому відсутні підстави для стягнення зі страхової компанії пені та упущеної вигоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором.

Згідно із ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Як вбачається з матеріалів справи, в основу свого рішення суд поклав висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 27 травня 2015 року № 539, який складений ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» з метою перерахунку попереднього висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 30 квітня 2014 року № 433, відповідно до якого матеріальна шкода заподіяна володільцю автомобіля «Skoda Fabia», державний номер НОМЕР_2, у результаті його пошкодження при ДТП складає 101 358,24 грн.

Таким чином, позивачем надано два висновки автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, розмір якої відрізняється у зв'язку із знеціненням національної валюти - гривні.

Відповідач також надав звіт з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» № 188, згідно якого матеріальний збиток становить 104 095,89 грн., проте колегія суддів не може прийняти його до уваги, оскільки його складання мало місце лише 8 серпня 2014 року.

При цьому, ПрАТ «СК «АХА Страхування», заперечуючи проти задоволення позовних вимог, не погоджувалося з розміром матеріальної шкоди, визначеної висновком експертного автотоварознавчого дослідження ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» від 27 травня 2015 року № 539, зазначаючи, що різниця у вартості ремонту виникла у зв'язку із проведенням оцінки розміру матеріальної шкоди, вказаною експертною установою не на дату ДТП, а станом на 27 травня 2015 року по курсу НБУ на день проведення дослідження.

Відповідно до п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

У разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів.

Разом з тим, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв'язку з пошкодженням автомобіля, з'ясуванню підлягають вартість транспортного засобу, вартість його ремонту і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту; при цьому розмір шкоди залежить і від того, чи погоджується власник транспортного засобу на визнання такого транспортного засобу фізично знищеним (ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Колегія суддів враховує висновок судової автотоварознавчої експертизи КНДІСЕ від 20 березня 2017 року № 11730/16-54, проведеної на виконання ухвали Апеляційного суду Київської області від 13 липня 2016 року, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2, на момент ДТП, що сталася 5 квітня 2014 року, складала 158 178,53 грн., а ринкова вартість цього автомобіля в представленому для візуального обстеження експертами працездатному стані з урахуванням переліку складових, що підлягають заміні, а також прийнятих обмежень, складає 214 058,86 грн.

Отже, в даному випадку ремонт пошкодженого транспортного засобу був економічно обґрунтованим, адже витрати на його відновлювальний ремонт (101 358,24 грн.) не перевищують вартість транспортного засобу до ДТП (158 178,53 грн.), проте в зв'язку з тим, що зросли ціни на деталі та роботи, необхідні для відновлення пошкодженого автомобіля, не з вини позивача, розмір матеріальної шкоди було перераховано (183 481,62 грн.)

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню завдана майнова шкода у межах ліміту відповідальності страховика (страхового відшкодування) за виключенням франшизи, оскільки коштів, які в добровільному порядку відшкодовано винуватцем ДТП згідно умов мирової угоди від 20 травня 2015 року недостатнього для повного відшкодування завданої позивачу шкоди.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення пені та упущеної вигоди, суд, виходячи із безпідставності цих вимог, звертав увагу на положення п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

При цьому, вирішуючи спір про стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, судам необхідно з'ясовувати наявність вини страховика у такій несвоєчасній виплаті, а також перевіряти чи було надано позивачем страховику пакет всіх документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (ст. 35 Закону), на кого зі сторін правовідносин покладено обов'язок надання/витребування документів з приводу обставин та осіб причетних до скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідно до положень ст. 33-1 Закону.

Встановивши, що настання цивільно-правової відповідальності відповідача відбулося лише 5 травня 2015 року, тобто після набрання законної сили постанови суду від 24 квітня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, і на цей час даний спір вже був предметом розгляду, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вини страховика у затримці страхової виплати позивачу немає.

Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили (ст. 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Крім того, ст. 26-1 цього Закону передбачено відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Однак, матеріали справи не містять доказів ушкодження здоров'я позивача, а тому підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди також не вбачається.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307-308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.О. Фінагєєв

Л.П. Сушко