13.12.2017 227/3967/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Любчик В.М.,

при секретарі Сафроновій К.М.,

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Добропільського міськрайонного суду Донецької області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження 06 березня 2017 року у м. Донецьку Київського району Донецької області, Україна, дитини чоловічої статі ОСОБА_2, від матері: громадянки України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батька записати відповідно до ст. 135 СК України.

В обґрунтування заяви зазначила, що вона є матірю дитини ОСОБА_2, який народився 06 березня 2017 р. у м. Донецьку. Отримати свідоцтво про народження дитини заявниця не може, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України.

Встановлення факту народження дитини має для заявниці юридичне значення та необхідно для отримання свідоцтва про народження виданого державним органом України.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та згідно ст.184 ЦПК України була допитана у якості свідка. Пояснила суду, що мешкала у м.Донецьку, 06.03.2017 року народила дитину чоловічої статті, яку назвала ОСОБА_2. Просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Добропільського районного відділу ДРАЦС ГТУ юстиції у Донецькій області у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 який є дідом народженої дитини, суду підтвердив факт народження 06.03.2017 року, в м. Донецьку у ОСОБА_1 дитини чоловічої статі ОСОБА_2, від його дочки, ОСОБА_1.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до ксерокопії паспорту громадянина України серії ВК 492874, виданого 22 травня 2008 р. Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3.

В силу положень ст. 7 Закону України «Про громадянство України» громадянином України є особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження є громадянами України. Особа, яка має право на набуття громадянства за народженням, є громадянином з моменту народження.

Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобовязань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

На підтвердження факту народження дитини заявницею надано дублікат медичного свідоцтва №100 від 08.11.2017 р. про народження ОСОБА_1, 06.03.2017 року о 12.43 у м.Донецьку у ЦГКБ №3, дитини чоловічої статі, вагою 2450 г.

Також надано копію свідоцтва про народження 06.03.2017 року ОСОБА_2, яке видане на тимчасово непідконтрольній Україні території.

Крім цього, суд бере до уваги додану до матеріалів справи довідку про народження № 236/04.4-93 від 13.04.2017 року видану органом на тимчасово непідконтрольній території України, з якої вбачається що довідка видана ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2, народився 06 березня 2017 року, про що зроблений відповідний запис. Батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_4. Інформація про батька зазначена на підставі заяви матері дитини.

Як вбачається з листа № 15.32-2323 від 12.12.2017 року Добропільський районний відділ ДРАЦС ГТУЮ в Донецькій області відмовив у реєстрації народженої у ОСОБА_1 06.03.2017 року дитини чоловічої статі, з підстав, того, що заявницею надані документи, форма яких не відповідає, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 р. №545.

Отже, форма медичних документів, які були надані заявником не відповідають формі, визначеній Наказом Міністерства охорони здоровя України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті» від 08.08.2006 року №545, вони є недійсними та не створюють правових наслідків, оскільки видані на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Втім, згідно консультативному висновку «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» від 21 червня 1971 року Міжнародного суду ООН документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, органами реєстрації актів цивільного стану, закладами охорони здоров'я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

Суд враховує розяснення ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2017р., викладені в інформаційному листі № 9-1130/0/4-16 від 15.04.2017р. щодо розгляду справ зазначеної категорії.

Крім того, згідно позиції Верховного суду України, викладеної в п. 18 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ч. 3 ст. 247-1 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

З урахуванням викладеного, оцінивши усі зібрані по справі докази, які у їх сукупності підтверджують факт народження, приймаючи до уваги наявність об'єктивних перешкод для проведення державної реєстрації факту народження та з метою захисту прав і свобод заявника, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, оскільки в даному випадку це єдиний спосіб отримати свідоцтво про народження, виданого державним органом України.

У порядку ст.257-1 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", ст. ст.57, 60, 212 - 215, 223, 234, 251-256, 257-1 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Добропільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини, задовольнити частково.

Встановити факт народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянкою України, уродженкою селища Олександрівка Олександрівського району Донецької області, 06 березня 2017 року дитини чоловічої статі в місті Донецьку Київського району Донецької області.

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Любчик В.М.

13.12.2017