Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1802/16-ц

18 квітня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого- судді - Грещука Р.П.

секретаря - Клекот Л.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

його представника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради, третя особа- Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

05.10.2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 с/ради про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою суду від 27.10.2016 року до участі в розгляді даної справи в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача залучено УДАБІ в Івано-Франківській області.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві.

Просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на домоволодіння по вул. Л.Українки,21 в с.Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області, яке складається із житлового будинку, зазначеного літерою «А», загальною площею 49,7кв.м. і житловою площею 22,1кв.м., шопи, зазначеної літерою «Б», площею 5,1кв.м., вбиральні, зазначеної літерою «В», площею 1,0кв.м.

Представник ОСОБА_3 с/ради в с/засідання не прибув, натомість с/рада направила лист з якого вбачається, що ОСОБА_3 с/рада не заперечує щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просить зазначену справу розглядати без участі свого представника.

Представник третьої особи - УДАБІ в Івано-Франківській області в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце розгляду справи інспекція повідомлялася зазадалегідь та належним чином, про причини неявки представника суд не повідомила.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, взявши до уваги заяву с/ради, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх вимог, та, зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 19.04.2000 року в с.Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області у віці 77 років померла мати позивача- Василаш А.П., про що в книзі реєстрації актів про смерть ОСОБА_3 с/ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 19.04. 2000 року було зроблено запис за №8.

Її чоловік та батько позивача -ОСОБА_4, помер 18.08.1980 року в смт.Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області у віці 48 років, про що 19.08.1980 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 с/ради Надвірнянського району Івано-Франківської області було складено відповідний актовий запис №12.

Зясовано також, що на випадок своєї смерті ОСОБА_5 25.02.1999 року зробила заповітне розпорядження, згідно якого будинок, все своє майно, яке б воно не було і де б воно не було і все те, що їй за законом належить, заповіла своєму синові - ОСОБА_1- позивачу по справі. Заповіт посвідчений 25.02.1999 року секретарем Лоївської с/ради Надвірнянського району Івано-Франківської області ОСОБА_6 і зареєстровано в реєстрі за №165.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, на час смерті ОСОБА_5 їй належало на праві власності домоволодіння по вул. Л.Українки,21 в с.Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області.

З довідки ОСОБА_3 с/ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 24.04.2002 року за №461 видно, що згідно погосподарських книг ОСОБА_3 с/ради гр.ОСОБА_5, яка померла 19.04.2000 року, проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 та була останнім членом робітничого двору.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як доведено в судовому засіданні, з дня смерті ОСОБА_5 в управління майном вступив позивач- Василаш М.М., який здійснює догляд за будівлями, обробляє город. Заборгованості по податках і страхових платежах немає. Відсутність заборони, арешту на спадковому майні перевірена.

Заповіт від імені ОСОБА_5 був зареєстрований виконкомом ОСОБА_3 с/ради 25.02.1999 року в реєстрі за №165. Заповіт не змінювався і не відмінявся.

Також, ОСОБА_3 с/радою довідка аналогічного змісту була видана позивачу 14.03.2008 року за №263 та 01.07.2011 року за №599/2-18.

Разом з тим, як пояснив в судовому засіданні позивач, через складне матеріальне становище і відсутність коштів він звернувся до Надвірнянської РДНК з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_5, померлої 19.04.2000 року, тільки 12.08. 2016 року.

Однак, як вбачається з постанови державного нотаріуса Надвірнянської РДНК ОСОБА_7 від 12.08.2016 року за вихідним №02-31/365/2008/1505, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 19.04.2000 року, оскільки ним не надано нотаріусу документа про право власності на домоволодіння №21 по вул.Л.Українки в с.Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області на імя гр.ОСОБА_5, що свідчило б про належність даного майна померлій (стаття 331 ЦК України).

Одночасно позивачу розяснено, що він має право звернутися на підставі статей 328, 392 ЦК України до компетентних органів для узаконення вищевказаного домоволодіння.

Згідно ч.1.ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. П.1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1.ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 18.07.1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Той факт, що після смерті своєї матері ОСОБА_5 позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, яке знаходиться за адресою: вул.Л.Українки,21 в с.Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області, підтверджується довідками ОСОБА_3 с/ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 24.04.2002 року за №461, 14.03.2008 року за №263 та 01.07.2011 року за №599/2-18.

Таким чином, відповідно до вимог статей 524, 525, 534, 549 ч.1 ЦК УРСР в редакції 18.07.1963 року, чинного на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла 19.04. 2000 року, позивача ОСОБА_1 можна вважати таким, що прийняв спадщину.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суди керуються законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинків, а також положенням ЦК Української РСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування в Україні», постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР».

За змістом п.62 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19.01.1976 року, підтвердженням належності будинку, може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувану на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку, розмір загальної площі і розмір земельної ділянки.

Виходячи із наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обовязковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Як підтверджено довідкою ОСОБА_3 с/ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 15.08. 2016 року за №838/2-18, згідно записів в погосподарських книгах в господарство в с.Лоєва по вул.Л.Українки,21, головою якого була ОСОБА_5, входив зареєстрований житловий будинок загальною площею 49,7кв.м., житловою площею 22,1кв.м. Тип двору робітничий.

Отже, виходячи із вищенаведеного, мати позивача- Василаш А.П., яка померла 19.04.2000 року, фактично була власницею домоволодіння по вул. Л.Українки,21 в с. Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області. А як достовірно встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 прийняв спадкове майно після смерті своєї матері та вступив в управління даним майном- домоволодінням, що розміщене по вул.Л.Українки,21 в с.Лоєва, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

В даний час позивач ОСОБА_1 бажає оформити право власності на спадкове майно -домоволодіння, яке розташоване в с. Лоєва, вул. Л.Українки,21, Надвірнянського району, Івано-Франківської області після смерті матері .

Відповідач- Лоївська с/рада проти позову не заперечує.

З метою узаконення вказаного домоволодіння, за клопотанням позивача, ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» 02.09.2016 року було видано технічний паспорт і вартість домоволодіння куди входить спадкове майно, а саме: житловий будинок, зазначений літерою «А», загальною площею 49,7кв.м. і житловою площею 22,1кв.м., шопа, зазначена літерою «Б», площею 5,1кв.м., вбиральня, зазначена літерою «В», площею 1,0 кв.м., становить - 45254,00 гривні з врахуванням проценту зносу.

Як вбачається із довідки ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» від 02.09.2016 року за №487 домоволодіння по вул. Л.Українки,21 в с.Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області має наступні технічні характеристики -станом на 02.09.2016 року (момент проведення технічної інвентаризації) до складу домоволодіння входили: житловий будинок, зазначений літерою «А», загальною площею 49,7кв.м. і житловою площею 22,1кв.м., шопа, зазначена літерою «Б», площею 5,1кв.м., вбиральня, зазначена літерою «В», площею 1,0кв.м.

Реєстрація права власності на дане домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась.

Крім того, ПП «Архбудекспертиза -ІФ» 31.01.2017 року проведене технічне обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта- садибного житлового будинку та господарських споруд, що в с. Лоєва по вул. Л.Українки,21, Надвірнянського району Івано-Франківської області та встановлено його готовність та можливість надійної та безпечної експлуатації. Стан будинковолодіння оцінюється як придатний до нормальної експлуатації

На час будівництва даного домоволодіння підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі був запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обовязковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

Виходячи із вищенаведених нормативних актів, які діяли на момент закінчення в 1958 році будівництва домоволодіння по вул.Л.Українки,21 в с.Лоєва, Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_5 була власником зазначеного домоволодіння і позивач, як спадкоємець за заповітом, має право на визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті своєї матері - ОСОБА_5, померлої 19.04. 2000 року в с.Лоєва, Надвірнянського району Івано-Франківської області.

За таких обставин позов підлягає до задоволення, так як інших спадкоємців немає, спір про спадкове майно відсутній, позивач ОСОБА_1 може бути власником домоволодіння, а згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ст. ст.328,331,ч.3 ст.1268 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 15, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код -НОМЕР_1, право власності на домоволодіння по вулиці Л.Українки, 21 в селі Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області, яке складається із житлового будинку, зазначеного літерою «А», загальною площею 49,7кв.м. і житловою площею 22,1кв.м.; шопи, зазначеної літерою «Б», площею 5,1кв.м.; вбиральні, зазначеної літерою «В», площею 1,0кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи

апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення виготовлено 21.04.2017 року