Справа № 301/1687/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" грудня 2017 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що останні роки сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім'ю, спільного господарства не ведуть. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, не хотів розуміти сутності проблем, які виникали в сім'ї, не піклувався про підтримання нормальної моральної атмосфери, побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові та поваги. Подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, примирення між ними є неможливим.

Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Протягом останніх років відповідач припинив надавати матеріальну допомогу сім'ї та дитині. На неодноразові усні звернення позивачки з даного приводу постійно ухилявся від розмов та зустрічей. Відповідач працює у відділенні №1 «Нова Пошта» в м. Іршава і щомісячно отримує дохід до 5000 грн., який витрачає лише не власні потреби, тому спроможний надавати кошти на утримання дитини. Натомість позивачці важко самостійно утримувати сина, забезпечити для нього всі необхідні умови для життя та розвитку.

Просила шлюб розірвати та зобов'язати відповідача до сплати аліментів на її користь на утримання сина у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Пояснила, що протягом сімейного життя відповідач систематично зраджував їй в подружній вірності, не піклувався про сім'ю, не займався матеріальним забезпеченням сім'ї, що привело до фактичного припинення шлюбних відносин. Хоча сторони і проживають в одному будинку, однак, подружніх відносин не підтримують. За надані судом строки для примирення сторони не примирилися, оскільки вона не бажає миритися та відновлювати сімейні відносини з відповідачем. Просила розірвати шлюб та стягувати з відповідача аліменти у сумі 1500 грн. щомісяця, оскільки він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а всі зароблені гроші витрачає виключно на себе.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив відмовити в їх задоволенні. З позивачкою вони проживають в одному будинку, ведуть спільне господарство, хоча останнім часом майже не спілкуються. Він намагався примиритися та налагодити з дружиною відносини, однак, вона не бажає миритися. Вважав, що позов є безпідставним, оскільки ніяких матеріальних проблем в його сім'ї нема, докази його подружньої невірності також відсутні, тому підстав для задоволення позову не має. Оскільки нема підстав для розірвання шлюбу, сторони і надалі проживатимуть в одному будинку, нема підстав і для стягнення з нього аліментів. Свого сина він забезпечуватиме матеріально добровільно. Крім того, на даний час відповідач постійного офіційного місця роботи немає, він час від часу працює по найму та його середньомісячний дохід становить біля 3000 грн., тому може сплачувати аліменти тільки у мінімальному розмірі, що визначений законом.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що, хоча сторони і живуть в одному будинку, вони припинили подружнє життя, спільного господарства не ведуть, не підтримують ніяких відносин.

За наданий судом строк для примирення загальним терміном три місяці сторони не примирилися (а.с. 21, 33).

Позивачка в судовому засіданні підтвердила, що шлюб сторін носить формальний характер, миритися та поновлювати сімейні відносини з відповідачем не бажає, а подальше збереження шлюбу для неї є неможливим.

Заперечуючи проти розірвання шлюбу, відповідач підтвердив, що за наданий судом строк для примирення сторонам не вдалося примиритися, оскільки позивачка цього не бажає.

Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи наведене суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним iз способiв такого утримання дитини є сплата алiментiв тим з батьків, хто проживає окремо вiд дитини, на користь того з батькiв, хто проживає разом з дитиною.

Сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5). Спору про місце проживання дитини не має.

Згідно ст.180 та 181 ч.3 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Позивачка відповідно до ч.1 ст.184 СК Українипросила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує, що відповідач є працездатним, має можливість працювати і отримувати дохід, на його утриманні немає інших осіб.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що на даний час постійного офіційного місця роботи немає, працює по найму та його середньомісячний дохід становить біля 3000 грн., тому сплачувати аліменти у сумі по 1500 грн. щомісяця не може. Дані доводи відповідача не знімають з нього обов'язку піклуватися про сина, його фізичний та духовний розвиток.

Позивачка посилається на те, що відповідач щомісяця отримує заробітну плату в сумі близько 5000 грн., тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина по 1500 грн., однак, доказів працевлаштування відповідача та відомостей про розмір його доходів суду не надала.

Суд також враховує положення ч.2 ст.182 СК України, згідно якого розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а їх мінімальний розмір на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та положення ст.141 СК України про рівність обов'язків матері і батька дитини, у тому числі, щодо утримання дітей.

Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у сумі по 1200 грн. щомісяця, починаючи з дати звернення з позовом до суду, тобто з 14.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів є максимально справедливим по відношенню до всіх сторін спірних правовідносин.

Відповідно до ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по справі у виді 640 грн. судового збору, що був сплачений позивачкою при зверненні до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу (а.с.1).

Оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачку звільнено від сплати судового збору за звернення із позовною вимогою про стягнення аліментів, суд вважає, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, стягнути такий з відповідача в сумі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 24, ч. 3 ст. 105, 112, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 15, 88 ч.1, 208, 209, 212-215, 218, 367 ч.1 п.1 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 08 травня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №32 - розірвати.

Зобов'язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, до сплати аліментів на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі по 1200 (одна тисяча двісті) грн. щомісяця, починаючи з 14 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських