Номер провадження: 22-ц/785/114/17
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Ващенко Л.Г., Плавич Н.Д.,

за участю секретаря - Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Білгород-Дністровський районний відділ ГУДМС в Одеській області, сектор з питань опіки, піклування та усиновлення дітей Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради, про усунення перешкод в користуванні квартирою, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 листопада 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3

Зазначала, що відповідач прописаний в квартирі АДРЕСА_1 на підставі договору піднайму від 13 грудня 2005 року.

Посилаючись на те, що на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від15 жовтня 2010 року їй на праві власності належить вказана вище квартира ОСОБА_2, просила суд виселити відповідача із спірної квартири та зняти його з реєстрації.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 липня 2011 року позов задоволено.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2016 року заочне рішення скасовано на підставі заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення, а справа призначена до розгляду в загальному порядку.

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеному 05 січня 2016 року між ним та ОСОБА_2, він є власником квартири АДРЕСА_1.

Уточнивши вимоги, просив суд визнати припиненими:

-з 2006 року правовідношення сторін за договором піднайму квартири АДРЕСА_1, який укладений 13 грудня 2005 року між основним квартиронаймачем - ОСОБА_6 та ОСОБА_3, у зв'язку з припиненням дії основного договору найму вказаної квартири;

-усунути перешкоди користування вказаною квартирою шляхом зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 в зазначеній квартирі.

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_7, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 05 січня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з підстав його фіктивності, посилаючись на те, щорішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від15 жовтня 2010 року скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2015 року.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 листопада 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Білгород-Дністровський РВ ГУДМС України в Одеській області, сектор з питань опіки, піклування та усиновлення дітей Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради про усунення перешкод в користуванні квартирою задоволено частково.

Визнані припиненими з 2006 року правовідношення сторін за договором піднайму квартири АДРЕСА_1, який укладений 13 грудня 2005 року між основним квартиронаймачем - ОСОБА_6 та ОСОБА_3, у зв'язку з припиненням дії основного договору найму вказаної квартири.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Неправильність рішення суду першої інстанції обґрунтовано порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22.02.1999 року №2109/Б позивачка ОСОБА_2 є власницею 4-х кімнатної квартири АДРЕСА_2, в якій і мешкає з лютого 1999 року.

Наймачем 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 жилою площею 30,4 кв. м (17,1 кв.м, 7,6 кв.м, та 5,7 кв.м), загальною площею 43 кв.м. був ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Квартира АДРЕСА_1 не приватизована.

13.12.2005 року, у період життя ОСОБА_6, між ним, ВАТ ім. 28 червня та ОСОБА_3 укладений безоплатний договір піднайму без встановлення строку, який зареєстрований в державній податковій інспекції (т.1а.с.10-12). В договорі зазначено, що житло здане в постійне користування ОСОБА_3

06.07.2006 року, через два з половиною місяці після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення майнової шкоди 8921,21 грн., що сталася внаслідок залиття її кварти з вини ОСОБА_6 до ВАТ ім. 28 червня, якому рішенням Білгород-Дністровської районної ради від 27.04.2001 року будинок №3 по Приморському провулку передано в оперативне управління.

Позивачка неодноразово уточнювала коло відповідачів, і остаточно звернулась з позовом до Білгород-Дністровської районної ради Одеської області, збільшивши розмір матеріальної і моральної шкоди.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 жовтня 2010 року стягнуто з Білгород-Дністровської районної ради Одеської області на користь ОСОБА_2 матеріальну 58 998 грн., та моральну шкоду - 12 000 грн.

У погашення заборгованості по матеріальній та моральній шкоді внаслідок залиття житла позивачки ОСОБА_2 суд першої інстанції передав їй у власність квартиру № АДРЕСА_1 наймачем якого був ОСОБА_6

Справа розглянута судом за відсутності позивачки ОСОБА_2 та відповідача Білгород-Дністровської районної ради Одеської області. Інші особи до участі у справі не залучалися (а.с.5-6).

25.10.2010 року зазначене рішення суду першої інстанції від 15 жовтня 2010 року набрало чинності, і 16.03.2011 року на підставі цього рішення ОСОБА_2 зареєструвала за собою право власності на кв. АДРЕСА_1 (а.с.7).

06.05.2011 року вона звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та третьої особи без самостійних вимог - відділення державного департаменту громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Білгород-Дністровського МВ УМВС України в Одеській області, про усунення перешкод в користуванні цією квартирою та виселення (т.1а.с.3-4).

05.07.2011 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області ухвалив заочне рішення, яким задовольнив позов ОСОБА_2 про виселення та зобов'язав третю особу без самостійних вимог - відділення державного департаменту громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Білгород-Дністровського МВ УМВС України в Одеській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3 ОСОБА_3

За апеляційною скаргою ОСОБА_3 15.12.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області скасувала рішення Білгород-Дністровський міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2010 року, яке не відповідало вимогам законності, та ухвалила нове рішення про відмову ОСОБА_2 у позові до Білгород-Дністровської районної ради Одеської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, визнання права власності на спірне житло, зазначивши про порушення норм процесуального закону - невизначення судом першої інстанції належного кола відповідачів у спірних правовідносинах.

Через 20 днів після набрання законної сили рішення апеляційного суду Одеської області від 15.12.2015 року, яким скасоване зазначене рішення про визнання права власності на спірне неприватизоване житло у зв'язку з залиттям квартири позивачки, власник якого не визначено, ОСОБА_2 05 січня 2016 року уклала у м.Почаїв Кременецького району Тернопільської області договір-купівлі продажу кв. АДРЕСА_1 (т.1а.с.64-66).

За заявою ОСОБА_3 від 28.10.2015 року (т.1а.с.25-26) 12.01.2016 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області скасував заочне рішення від 05.07.2011 року, що ухвалене під його головуванням, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою, виселення і зобов'язання органу реєстрації зняти його з обліку (т.1а.с.25-26,51-52).

Після укладення з ОСОБА_2 05 січня 2016 року договору куплі-продажу спірної квартири, яке відбулося після скасування 15.12.2015 року судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції від 15 жовтня 2010 року про визнання за нею права власності на неприватизоване житло, 17.02.2016 року ОСОБА_4 - третя особа з самостійними вимогами, звернувся до суду з позовом, який названий зустрічним, до ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог - відділення державного департаменту громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Білгород-Дністровського МВ УМВС України в Одеській області, про усунення перешкод у користуванні кв. АДРЕСА_1, що належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.01.2016 року, шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 (т.1.а.с.75-77).

26.02.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири від 05.01.2016 року, зазначивши, що договір купівлі-продажу був укладений без наміру створення правових наслідків, є фіктивним.

ОСОБА_2 зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 після скасування незаконного рішення суду про визнання за нею права власності на цю квартиру і в подальшому за відсутністю правових підстав продала цю квартиру брату - ОСОБА_4 (т.1а.с.89-91).

23.03. 2016 року суд першої інстанції постановив ухвалу про прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до свого провадження, зазначивши, що зустрічний та первісний позови стосуються одного й того ж предмету спору, а саме: нерухомого майна - спірної квартири, та їхній спільний розгляд є доцільним, оскільки задоволення зустрічного позову може виключити повністю задоволення первісного позову, тому суд прийшов до висновку про об'єднання цих позовів в одне провадження (т.1а.с.104-105).

07.06.2016 року ОСОБА_3 уточнивши позов, коло осіб, просив суд поряд з іншими вимогами постановити рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (т.1а.с.146-151).

04.07.2016 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області постановив ухвалу про роз'єднання трьох позовів: розгляд в окремому провадженні двох позовів, а саме: позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та третьої особи без самостійних вимог - відділення державного департаменту громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Білгород-Дністровського МВ УМВС України в Одеській області, про усунення перешкод в користуванні цією квартирою та виселення та позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 за участю третьої особи без самостійних вимог - відділення державного департаменту громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Білгород-Дністровського МВ УМВС України в Одеській області, про усунення перешкод у користуванні кв. АДРЕСА_1, що належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 05.01.2016 року, шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1; та в окремому провадженні - зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Суд першої інстанції в ухвалі від 03.10.2016 року вважав за доцільне роз'єднати ці провадження через те, що їхній спільний розгляд ускладнить вирішення справи, тому суд виділив в окреме провадження розгляд позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу в самостійне провадження (т.1а.с.176-177), в той час як при постановленні 23.03.2016 року ухвали про об'єднання зазначених позовів в одне провадження суд вважав за доцільне розглядати зустрічний та первісний позови, які стосуються одного й того ж предмету спору, а саме: нерухомого майна - спірної квартири, та їхній спільний розгляд є доцільним, оскільки задоволення зустрічного позову може виключити повністю задоволення первісного позову, тому суд прийшов до висновку про об'єднання цих позовів в одне провадження (т.1а.с.104-105).

21.09.2016 року ОСОБА_4 також уточнив вимоги і просив суд визнати припиненим з 2006 року правовідношення сторін за договором піднайму квартири АДРЕСА_1, який укладений 13 грудня 2005 року між основним квартиронаймачем ОСОБА_6 та ОСОБА_3, у зв'язку з припиненням дії основного договору найму та усунути перешкоди в користуванні спірною квартирою, що належить йому на праві приватної власності, шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_3 (т.1а.с.202-205).

Суд першої інстанції прийняв до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_4

01.11.2016 року ВАТ ім.28 червня звернувся до суду з заявою про участь у справі з посиланням на те, що предметом позову є правовідносини, що виникли з приводу найму (піднайму) житла за договорами, в яких ВАТ ім.28 червня є стороною, і прийняте у справі рішення може вплинути на законні права та інтереси ВАТ ім.28 червня як сторони, вказаної у договорі.

Суд першої інстанції 03.10.2016 року постановив ухвалу про відмову у залученні до участі у справі ВАТ ім.28 червня, зазначивши, що ВАТ ім.28 червня не є ані власником, ані користувачем спірної квартири, а отже рішення не може вплинути на його права та обов'язки (т.1а.с.215-216).

01.11.2016 року суд першої інстанції розглянув позови ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_3 і постановив рішення про відмову у позові ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення та задоволення позову ОСОБА_4.

Суд визнав припиненим з 2006 року правовідношення сторін за договором піднайму квартири АДРЕСА_1, який укладений 13 грудня 2005 року між основним квартиронаймачем - ОСОБА_6 та ОСОБА_3, у зв'язку з припиненням дії основного договору найму вказаної квартири.

Проаналізувавши процесуальні документи, постановлені судом першої інстанції у цій справі, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про штучне створення судом першої інстанції перешкод для правильного розгляду спору, який стосується квартири АДРЕСА_1.

Зазначена квартира вибула із власності територіальної громади, яка була її власником, шляхом постановлення судом першої інстанції рішення від 15 жовтня 2010 року про визнання права власності за ОСОБА_2 на неприватизовану квартиру, наймачем якої був ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року) у зв'язку з залиттям її власної квартири, і в якій на підставі договору піднайму від 13 грудня 2005 року, укладеному між ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ВАТ імені 28 червня, мешкав ОСОБА_3

За цим рішенням суду, яке апеляційний суд Одеської області 15.12.2015 року скасував із-за порушення вимог законності, ОСОБА_2 05.01.2016 року здійснила відчуження спірної квартири ОСОБА_4

Незаконне рішення суду не може породжувати законних наслідків.

Цілеспрямовано, штучно суд першої інстанції, ухвалюючи взаємовиключні процесуальні ухвали про об'єднання пов'язаних позовів та їх роз'єднання, в результаті розглянув справу в інтересах однієї із сторін.

Суд не з'ясував юридичну сутність правовідносин сторін, не встановив коло осіб, які повинні приймати участь у справі та відповідати за заявленими позовами, без достатніх правових підстав відмовив у залученні до участі в справі юридичної особи - ВАТ імені 28 червня, в оперативному управлінні якого знаходиться будинок, де розміщене спірне житло, і яке було стороною при укладенні договору піднайму між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, про припинення дії якого заявлений позов ОСОБА_4

Не були розглянуті вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Не перевірені доводи ОСОБА_3 про те, що після смерті наймача ОСОБА_6 між ВАТ ім.28 червня та ОСОБА_3 укладений договір найму жилого приміщення, за яким ОСОБА_3 є наймачем спірного житла (т.1а.с.223).

Оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості при грубому порушенні норм процесуального закону - ст.ст. 10,26,32,36,303,307 ЦПК України, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 листопада 2016 року підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у позовах ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.303,304,п.2ч.1ст.307,п.п.3,4ч.1ст.309,ст.ст.313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 листопада 2016 скасувати в повному обсязі.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення, зняття з реєстрації.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Білгород-Дністровський районний відділ ГУДМС в Одеській області, сектор з питань опіки, піклування та усиновлення дітей Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради, про усунення перешкод в користуванні квартирою, визнання припиненим з 2006 року правовідношення сторін за договором піднайму квартири АДРЕСА_1, укладеного 13 грудня 2005 року між основним квартиронаймачем ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області Г.Я. Колесніков