АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5619/17 Справа № 205/5157/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро

апеляційну скаргу Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, треті особи: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ОСОБА_4, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що йому на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 23.09.2005 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, засвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 3683, належить 2/3 частин домоволодіння № 114, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дніпрельстанівська та має наступні характеристики: площа земельної ділянки складає 600 кв.м. На зазначеній земельній ділянці в цілому розташовано: житловий будинок А-1, шлакобетон, житловою площею 48,1 кв.м, загальною площею 127,4 кв.м, навіс Б, душ Д, шлакобетон, убиральня Ж, цегла, сараї Е, И, метал, споруди К, 1-8,1.

У звязку з тим, що співвласник 1/3 частини спірного домоволодіння ОСОБА_6 (1914 р.н.) помер, а також померли його всі можливі спадкоємці: дружина ОСОБА_7 померла 25.07.1992 року, син ОСОБА_8 помер 29.10.1995 року, та на даний час ніхто не проживає, він з жовтня 2005 року по теперішній час вимушений нести витрати по утриманню та збереженню спільного майна у повному обсязі, як за себе, так і за співвласника вказаного домоволодіння.

Також позивач зазначав, що спірне домоволодіння було збудовано 1960 році, у вязку з чим перебувало в дуже поганому стані, згодом почало руйнуватися та потребувало капітального ремонту. Співвласник домоволодіння не брав участі в утриманні та збереженні спільного майна, у звязку з чим він один намагався завадити погіршенню стану будинку та, витрачаючи власні кошти, здійснив його поточний ремонт. Через деякий час на тій частині будинку, що належала співвласнику домоволодіння, обвалився дах, після чого будинок став непридатний для проживання. Будинок перебував в аварійному стані, у звязку з чим було завдано шкоди його майну. На стінах будинку зявилися мокрі плями, почала відвалюватися штукатурка. У звязку з тим, що дощі безперешкодно заливали ту частину будинку над якою зруйнувався дах, через деякий час просіла та обвалилися друга частина даху.

Однак, незважаючи на те, що він фактично є власником спірного обєкту нерухомості, володіє та користується ним, здійснення права власності у повному обсязі є неможливим.

Посилаючись на те, що частка співвласника у спільному майні є незначною та не може бути виділена в натурі, позивач просив суд припинити право власності співвласника на 1/3 частину домоволодіння № 114 по вул. Дніпрельстанівська в м. Дніпропетровську; визнати за ним право власності на 1/3 частину домоволодіння № 114 по вул. Дніпрельстанівська в м. Дніпропетровську; визнати за ним право власності на обєкт нерухомого майна в цілому, а саме: житловий будинок А-1, шлакобетон, житловою площею 48,1 кв.м, загальною площею 127,4 кв.м, навіс Б, душ Д, шлакобетон, убиральня Ж, цегла, сараї Е, И, метал, споруди К, 1-8,1, без додаткових актів вводу в експлуатацію.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2017 року позовні вимоги задоволено.

Припинено право власності співвласника ОСОБА_6 на 1/3 частину домоволодіння № 114 по вул. Дніпрельстанівська в м. Дніпропетровську.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину домоволодіння № 114 по вул. Дніпрельстанівська в м. Дніпропетровську.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на обєкт нерухомого майна в цілому, а саме: житловий будинок А-1, шлакобетон, житловою площею 48,1 кв.м, загальною площею 127,4 кв.м, навіс Б, душ Д, шлакобетон, убиральня Ж, цегла, сараї Е, И, метал, споруди К, 1-8,1, без додаткових актів вводу в експлуатацію.

В апеляційній скарзі Виконавчий комітет ОСОБА_2 міської ради просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно зясовані обставини, що мають значення для справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи знаступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Вказані вимоги ЦПК України суд першої інстанції не врахував.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 23.09.2005 року, укладеного між ним та ОСОБА_4, засвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий № 3683, належить 2/3 частин домоволодіння № 114, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дніпрельстанівська та має наступні характеристики: площа земельної ділянки складає 600 кв.м. На зазначеній земельній ділянці в цілому розташовано: житловий будинок А-1, шлакобетон, житловою площею 48,1 кв.м, загальною площею 127,4 кв.м, навіс Б, душ Д, шлакобетон, убиральня Ж, цегла, сараї Е, И, метал, споруди К, 1-8,1 (а.с.17).

У звязку з тим, що співвласник 1/3 частини домоволодіння ОСОБА_6 (1914 р.н.) помер, а також померли його всі можливі спадкоємці: дружина ОСОБА_7 померла 25.07.1992 року, син ОСОБА_8 помер 29.10.1995 року, та на даний час ніхто не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 з жовтня 2005 року по теперішній час вимушений нести витрати по утриманню та збереженню спільного майна у повному обсязі, як за себе, так і за співвласника вказаного домоволодіння (а.с.15-16).

Також встановлено, що згідно із копією актового запису про смерть № 401, ОСОБА_6 помер 03.02.1998 року.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6, як було встановлено судом була ОСОБА_9.

Згідно копії актового запису про смерть № 3321 від 23.04.2002 року ОСОБА_9 померла 18.04.2002 року.

Згідно довідки від 14.04.2017 року, виданої відділом формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дніпрельстанівська буд. 114 проживає та зареєстрований ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12.

Домоволодіння № 114 по вул. Днепрельстанівська у м. Дніпрі складається з: житлового будинку А-1, шлакобетон, житловою площею 48,1 кв.м, загальною площею 127,4 кв.м, навіс Б, душ Д, шлакобетон, убиральня Ж, цегла, сараї Е, И, метал, споруди К, 1-8,1 (а.с.13).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 172 Цивільного Кодексу України, територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обовязки через органи місцевого самоврядування у межах їхньої компетенції, встановленої Законом України Про місцеве самоврядування в Україні.

Згідно ст. 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.

Пунктом 5 статті 16 вищевказаного закону передбачено, що від імені та в інтересах територіальних громад права субєкта комунальної власності здійснюють відповідні ради, а не їх виконавчі органи.

Проте, ОСОБА_2 міська рада, яка є належним відповідачем, до участі у справі судом не залучалась.

Крім того, місцевим судом не зясовано коло спадкоємців після померлого ОСОБА_13.

Як було вже встановлено, що спадкоємцем після ОСОБА_13 була ОСОБА_9. Згідно копії актового запису про смерть № 3321 від 23.04.2002 року остання померла 18.04.2002 року.

Відповідно до спадкової справи після померлої ОСОБА_9, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась її сестра ОСОБА_14 (а.с117).

Однак, судом також не залучено ОСОБА_14 в якості відповідача по справі.

Отже, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про визнання права власності на обєкт нерухомості, не залучив до участі осіб чиї права та охоронювані законом інтереси могли бути порушені при розгляді справи.

Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов»язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов»язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради, треті особи: ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ОСОБА_4, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання права власності відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

ОСОБА_15