Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/3946/17 Головуючий у 1 інстанції: Погрібна О.М.
Є.У.№ 328/185/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

ОСОБА_2

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокурора Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду,

ВСТАНОВИЛА:

У 23.01.2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області із позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокурора Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

В позовній заяві позивач просив відшкодувати йому моральну шкоду з 29.07.2013 року до часу розгляду справи, тобто за час знаходження під підпискою про невиїзд з м.Токмак, згідно не скасованої постанови слідчого міліції ОСОБА_5 від 06.04.2002 року, а також за час знаходження в якості обвинуваченого за ч.1 ст.358 КК України з 29.07.2013 року по 15.04.2016 року, тобто до часу закриття кримінального провадження прокурором Дяченко М.М. згідно п.3 ч.1 ст.284 КПК України та слідчим Скляр А.І., внаслідок завдання йому важкого морального страждання, у звязку з відмовою повернення в його власність двох друкарських машинок, вилучених, викрадених, підмінених в ході обшуку 21.10.2002 року, приниженням його честі, гідності та ділової репутації юриста, неможливості займатись юридичною практикою через знаходження в якості обвинуваченого за ч.1 ст.358 КК України з 28.07.2013 року, погрозами вбивством та спричиненням тілесних ушкоджень, порушенням нормальних життєвих звязків, неможливістю приймати участь у виборчих процесах в якості кандидата в народні депутати. Моральну шкоду просив відшкодувати в солідарному порядку шляхом публічного вибачення перед реабілітованим обвинуваченим ОСОБА_3 працівниками, винної групи слідчих, прокурорів та суддів через газети м. Токмак «Токмацька Гривня», «Вісник Токмаччини», «Таврія», «Субота плюс Запоріжжя». Також просив відшкодувати солідарно шкоду в розмірі 42000 євро, виходячи з 42 місяців знаходження в якості обвинуваченого та під підпискою про невиїзд на середньомісячний заробіток в країнах Європи 1000 євро.

Також позивач просив відповідно до ч.2 ст.85 ЦПК України відшкодувати судові витрати, а саме компенсацію за відрив від звичайних занять, внаслідок явки в судові засідання пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати - від 3200 грн.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 01 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга рне підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції було встановлено, що 05.03.2002 року слідчим СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 відносно ОСОБА_3 порушена кримінальна справа за ознаками злочинів, передбачених ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України.

Зазначена справа тривалий час знаходилася у стані розслідування, про що докладно зазначено у оскаржуваному судовому рішенні і ці обставини сторонами не оспорюються.

Постановою слідчого СВ Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 від 15.04.2016 року обєднане кримінальне провадження № 0000876 за ч.1 ст.358 КК України та ч.3 ст.358 КК України в редакції від 05.04.2001 року закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Вказана постанова слідчого є чинною.

Згідно рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01.11.2013 року справа № 328/2789/13-ц, позов ОСОБА_3 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування збитків, завданих незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 156843 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17.12.2013 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та виконуючого обов'язки Токмацького міжрайонного прокурора були відхилені, апеляційна скарга Державної казначейської служби України - задоволена частково. Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01.11.2013 року по даній справі змінено, а саме, резолютивна частина рішення викладена в наступній редакції: Відшкодувати за рахунок Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України з рахунку державного бюджету на користь ОСОБА_3 156846 грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури . В решті рішення залишено без змін.

За рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16 липня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено. Відшкодовано за рахунок Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з рахунку Державного бюджету на користь ОСОБА_3 19200,00 гривень моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

Згідно рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 24 квітня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Зобов'язано Токмацьке ГУ УМВС України в Запорізькій області повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучені відповідно до протоколу обшуку від 21.10.2002 р. друкарську машинку без найменування у металевому корпусі зеленого кольору та друкарську портативну машинку без найменування з металевим корпусом сірого кольору.

У разі відсутності в камері схову Токмацького ГУ УМВС України в Запорізькій області в наявності тимчасово вилучених друкарських машинок, відповідно до протоколу обшуку від 21.10.2002р.: двох друкарських машинок без найменування, одна - у металевому корпусі зеленого кольору, друга - портативна машинка у металевому корпусі сірого кольору ухвалено стягнути матеріальну шкоду у розмірі 700 грн. А також стягнуто з Токмацького ГУ УМВС України в Запорізькій області на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 1000 грн. 05.05.2014 року зазначене рішення набрало законної сили.

Згідно власноруч написаної заяви ОСОБА_3 від 29.09.2014 року, той отримав 2 шт. друкарських машинок, вилучених з його власності в ході обшуку 21.10.2002 року. Претензій по поверненню йому друкарських машинок не має. Після чого, зазначені друкарські машинки у ОСОБА_3 повторно не вилучались, тобто на даний час повернуті ОСОБА_3

Суд першої інстанції надав належну оцінку зазначеним обставинам та зробив висновок про те, що підстав для стягнення моральної шкоди з огляду на викладене немає. Так, моральна шкода була відшкодована раніше ухваленими судовими рішеннями, рішення про повернення друкарських машинок також було виконане.

Судова колегія звертає увагу на те, що судом першої інстанції ухвалено рішення у відповідності до заявлених позивачем вимог, незважаючи на те, що існували раніше ухвалені рішення з приводу відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями правоохоронних органів.

При цьому суд надав оцінку обставинам справи та з посиланням на усталену судову практику зробив правильний висновок, що за п. 2 частини першої статті 205 ЦПК України, провадження у цивільний справі може бути закрито з підстав наявності рішення в іншій справі, що набрало законної сили, у разі, коли в обох справах є тотожними одночасно сторони, підстави і предмет позову. Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору (правова позиція Верховного суду України у справі № 6-79 цс15).

На підставі дослідження змісту раніше ухвалених та відтворених у Єдиному державному реєстрі судових рішень,суд зробив правильний висновок, що по жодному з них одночасно не збігаються сторони, підстава та предмет спору зі справою, що розглядається. Тому суд не знайшов підстав для закриття провадження в справі.

Разом з тим, досліджуючи викладені позивачем обставини справи та сутність його позовних вимог, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_3 просить відшкодувати йому моральну шкоду з 29.07.2013 року до часу розгляду справи, тобто за час знаходження під підпискою про невиїзд з м. Токмак, згідно не скасованої постанови слідчого міліції ОСОБА_5 від 06.04.2002 року, а також за час знаходження в якості обвинуваченого за ч.1 ст.358 КК України з 29.07.2013 року по 15.04.2016 року, тобто до часу закриття кримінального провадження прокурором Дяченко М.М. згідно п.3 ч.1 ст.284 КПК України та слідчим Скляр А.І., внаслідок завдання йому важкого морального страждання.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19.01.2017 року у справі №324/6/15-ц 05.03.2002 року встановлено, що слідчим СВ Токмацього МРВ УМВС України в Запорізькій області відносно ОСОБА_3 була порушена одна кримінальна справа за ознаками злочинів, передбачених ст.15 ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, в ході проведення досудового розслідування по якій ОСОБА_3 було пред'явлено обвинувачення за ст.15 ч.4 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України та обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд в рамках однієї і тієї ж кримінальної справи. В ході досудового слідства по цій же кримінальній справі відносно ОСОБА_3 в частині кваліфікації його дій за ст.15 ч.4 ст.190 КК України кримінальну справу було припинено постановою слідчого СВ Токмацького МРВ УМВС України в Запорізькій області від 16.05.2003 року, а кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 КК України було направлено для розгляду до суду.

Таким чином, незаконне порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3, пред'явлення обвинувачення за ст.15 ч.4 ст.190, ч.1 ст.358 КК України і ч.3 ст.358 КК України та обрання запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд мало місце одночасно в рамках однієї кримінальної справи.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що за чинним законодавством моральна шкода, завдана неправомірними діями правоохоронних органів, відшкодовується за сукупність неправомірних дій, які потягли незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, а не за кожну статтю, по якій була порушена кримінальна справа.

Так, суд зазначив, що позивач не довів яким чином він міг одночасно втратити заробіток внаслідок незаконного його притягнення до кримінальної відповідальності окремо по кожній статті пред'явленого обвинувачення. тоді як відшкодування моральної шкоди за кожною статтею окремо в рамках одного кримінального провадження законом не передбачено.

Крім того, після внесення зазначених відомостей до ЄРДР, в подальшому слідчі та розшукові дії по зазначеному кримінальному провадженню не проводилися, постанова слідчого СВ Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 від 15.04.2016 року є чинною.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд першої інстанції врахував, що в даній справі позивач просив про відшкодування йому шкоди з 29.07.2013 року, за той період часу, коли він не був засудженим, йому не повідомлялось про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, він не брався під варту, до нього взагалі не обирався будь-який запобіжний захід та не вживалися будь-які інші дії, обмежуючі його права, після внесення відомостей про кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України та за ч. 3 ст. 358 КК України до ЄРДР, а відтак підстави для відшкодування моральної шкоди за період часу з 29.07.2013 року по день вирішення даної справи відсутні.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду першої інстанції та не спростовують їх.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної карги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 01 вересня 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: