Справа № 139/533/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю заявника ОСОБА_1,

та секретаря судового засідання Пилипчук В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Жванська сільська рада Мурованокуриловецького району Вінницької області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, -

в с т а н о в и в:

18 лютого 2005 року померла мати заявника ОСОБА_2, яка була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. ОСОБА_1 постійно проживав за однією адресою разом із спадкодавцем, однак нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він зареєстрований за іншою, ніж спадкодавець, адресою.

За захистом своїх прав та інтересів із заявою про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем заявник 21 червня 2017 року звернувся до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою заяву і пояснив суду, що 18 лютого 2005 року померла його мати ОСОБА_2 яка була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі, на земельну частку (пай), що розташована на території Вищеольчедаївської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. В розумінні ст. 1268 ЦК України, він прийняв спадщину після смерті матері, оскільки біля двох років до дня її смерті постійно проживав разом з нею за однією адресою. Звернувшись до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори, він отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки зареєстрованим місцем проживання його на момент смерті матері було с. Рівне Мурованокуриловецького району.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, проаналізувавши законодавство, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення, з урахуванням наступних обставин:

Статтею 235 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Судом встановлено, що 18 лютого 2005 року в с. Жван померла ОСОБА_2 (а.с. 8), яка відповідно до довідки Жванської сільської ради № 379 від 08 серпня 2016 року (а.с. 9) була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Внаслідок смерті особи відкривається спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48091405, виданої 15 червня 2017 року (а.с. 13) слідує, що спадкодавець по своїй смерті заповіту не залишала.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Свідоцтвом про народження (а.с. 7) доводиться право заявника на спадкування після смерті ОСОБА_2 у першій черзі спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 48091477 від 15 червня 2017 року (а.с. 12) стверджується, що спадкові права після смерті ОСОБА_2 ніхто не оформляв.

Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї.

Із довідки виконавчого комітету Жванської сільської ради слідує (а.с. 9) та відмітки в паспорті громадянина України ОСОБА_1 (зворот а.с. 5), що заявник з 15 лютого 2000 року зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_4, але на день смерті спадкодавця проживав разом з нею без реєстрації.

Допитані судом свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ствердили суду, що ОСОБА_1 біля двох років постійно проживав зі своєю матірю у її будинку, оскільки та була важко хвора і не могла самостійно обходити своє господарство і саму себе.

Вважаючи, що спільним проживанням прийняв спадщину після смерті матері, 15 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадкових прав після її смерті.

Нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність доказів про вчасне прийняття спадщини, оскільки у паспорті спадкоємця вказане місце реєстрації с. Рівне, а місце реєстрації спадкодавця с. Жван, провулок Сонячний, 35 (а.с. 11).

Пунктом 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 визначено, що у разі відсутності в паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію місця проживання доказом постійного проживання можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкоємцем.

Згідно абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, судом достеменно встановлено, що станом на 18 лютого 2005 року ОСОБА_1 біля двох років постійно проживав зі своєю матірю ОСОБА_2 у її будинку по провулку Сонячному, 35 в с. Жван.

Представник заінтересованої особи Жванської сільської ради подала до суду заяву у якій просила провести розгляд справи у її відсутності, не заперечила проти встановлення факту (а.с. 22).

Керуючись ст. 1268 ЦК України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, ст.ст. 60, 212, 213, 215, п. 5 ч. 1 ст. 256, ст. 259 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити. Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, на час відкриття спадщини 18 лютого 2005 року - разом із спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою: Вінницька область Мурованокуриловецький район, с. Жван, провулок Сонячний, 35.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд.

Суддя: ____________