Справа № 175/4719/17
Провадження № 2/175/1781/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2017 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом, визнання права власності на частку земельної ділянки, як на частку у спільному майні, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив постановити рішення, яким визнати за ним, ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) право власності на 1/2 частку земельної ділянки АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року; визнати за ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_2) право власності на 1/2 частку земельної ділянки АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3, як на частку спільного сумісного майна подружжя.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер батько позивача ОСОБА_3, про що свідчить актовий запис №1265 від ІНФОРМАЦІЯ_4 року в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4 виданому Жовтневим районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.22). Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частку земельної ділянки АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3. Співвласником вищевказаної земельної ділянки є дружина спадкодавця ОСОБА_2.

Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 2 ст. 1274 ЦК України визначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Спадкоємцями першої черги за законом є його син ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_2, яка звернулася із заявою про відмову від спадщини на користь свого сина (позивача по справі).

У встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк, позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шуваєвої О.С. із заявою про прийняття спадщини, але отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 грудня 2017 року (а.с.26-27). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії слугувало, те що за часи свого життя спадкодавцем не було визначено його частка в об'єкті нерухомості, а саме: 1/2 частку земельної ділянки АДРЕСА_2

Так, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 серпня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Анісімовим В.Е., за реєстровим №1872, ОСОБА_2, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, придбала у спільну сумісну власність земельну ділянку АДРЕСА_2

За умовами Договору ОСОБА_2 придбала земельну ділянку розміром 0,1500 га, згідно з планом, з цільовим призначенням земельної ділянки: передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_3.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

15 грудня 2009 року ОСОБА_2 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3.

В пункті 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Спірна земельна ділянка належить до спільного майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а тому на день смерті ОСОБА_3 належала на праві спільної сумісної власності - 1/2 частина земельної ділянки АДРЕСА_1, яка входить до спадкового майна померлого спадкодавця, та відповідно іншому подружжю - ОСОБА_2 належить інша 1/2 частка нерухомого майна, яка і залишається у власності відповідачки.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2017 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку апартаментів АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року, та визнано за ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_2) право власності на 1/4 частку апартаментів АДРЕСА_3 як на частку спільного сумісного майна подружжя (а.с.28-30).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно пп. 16 п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат», у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видасться нотаріусом па підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Відповідно до п. 1.5. глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 63 СК України, чоловік та дружина мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України та ст. 70 СК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК країни, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як вбачається із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, кожному з власників земельної ділянки, ОСОБА_2 та її померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 року чоловіку ОСОБА_3, належало по 1/2 частці майна.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, а згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом.

ОСОБА_2 в установлений законом строк подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивача, а тому ОСОБА_1 має право спадкувати 1/2 частку земельної ділянки після смерті батька ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року. За життя спадкодавець не виділив свою частку в спільному майні, у зв'язку з чим позивач не має можливості скористатися належним йому правом на отримання спадщини. Не зважаючи на те, що ніхто не оспорює спадкове право ОСОБА_1, позивач не має можливості оформити свої спадкові права.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат».

Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_3 належало майно, а саме: 1/2 частина земельної ділянки АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3. За життя спадкодавець не виділив свою частку в спільному майні.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивач вступив в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за законом, право власності спадкодавця не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а відповідно до ст. 1296 ЦК України, а згідно із ст. 16 ЦК України, способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 328, 368, 370, 372, 1216-1218, 1222, 1223, 1261, 1226, 1258, 1261, 1268, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 263-266 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом, визнання права власності на частку земельної ділянки, як на частку у спільному майні - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії АК №876856 виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 20 червня 2000 року, право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,150 га у межах згідно з планом, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_3, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_5 виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 12 жовтня 2000 року, право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,150 га у межах згідно з планом, що розташована за адресою: АДРЕСА_4, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_3, як на частку спільного сумісного майна подружжя.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Озерянська Ж.М.