АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4094/17 Справа № 202/7278/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шклярук Д. С. Доповідач - Демченко Е.Л.
Категорія 69
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу Індустріальний районний військовий комісаріат на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Індустріальний районний військовий комісаріат, Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції в особі Східного міжрегіонального відділу, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и л а:
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт її перебування на утриманні її онука ОСОБА_2 , посилаючись на те, що є його рідною бабусею та рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 16 червня 2000 року №473 її призначено опікуном над ОСОБА_2 .

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4 .
Вказувала, що з семирічного віку виховувала та забезпечувала свого онука, з 1998 року вона є пенсіонером, та онук ще до досягнення повноліття почав намагатися заробляти гроші та забезпечувати її, з 2011 року офіційно працевлаштувався та став її утримувати, з 13 листопада 2012 року уклав контракт на проходження військової служби на три роки.
Посилаючись на те, що в 2014 році як кадровий військовий брав участь в антитерористичний операції на сході країни та 29 серпня 2014 року загинув вірний присязі, а тому просила суд установити факт її перебування на утриманні її онука ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

В апеляційній скарзі зацікавлена особа Індустріальний районний військовий комісаріат ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового рішення, яким заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, зазначаючи, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.
Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити рішення скасувати.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є рідною бабусею ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 - мати ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 - батько ОСОБА_2 .
Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 16 червня 2000 року №473 над ОСОБА_2 було встановлено опіку та заявника ОСОБА_1 призначено опікуном.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом в квартирі АДРЕСА_1 .
З 1998 року ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком, перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України.
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 досяг повноліття.
З 12 липня 2011 року ОСОБА_2 працював на Державному підприємстві «Південний завод ім.Макарова» та отримував заробітну плату.

З 29 серпня 2012 року по 12 листопада 2012 року працював у ТОВ «Метропласт».

13 листопада 2012 року ОСОБА_2 уклав контракт на проходження військової служби на три роки та був зарахований до списків особового складу частини НОМЕР_1 .

В 2014 році у зв`язку із бойовими діями на території Донецької та Луганської областей ОСОБА_2 брав безпосередню участь в антитерористичній операції та 29 серпня 2014 року загинув вірний присязі, про що військовий комісаріат повідомив бабусі ОСОБА_1 .

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що вона знайшла своє повне підтвердження під час розгляду справи, існування обставин, на які ОСОБА_1 посилається у заяві, доводиться дослідженими у судовому засіданні доказами та вимога є законною і обґрунтованою.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції оскільки під час вирішення даної заяви судом першої інстанції були порушені норми процесуального права.

Окреме провадження є безспірним, оскільки в ньому не розглядається матеріально-правовий спір, а можуть встановлюватися тільки факти та стани, які мають юридичне значення, а також підтверджуватися наявність чи відсутність неоспорюваних прав.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Виходячи із специфіки цієї категорії справ, змісту ч.2 ст.256 ЦПК та правової природи окремого провадження, питання юрисдикційних повноважень суду про встановлення в порядку окремого провадження фактів, що мають юридичне значення, вирішується за наявності таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; це можливо, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту, що має юридичне значення, не повинно бути пов`язано з наступним вирішенням спору про право.

При прийнятті заяви суд повинен перевіряти для яких цілей необхідно встановити факт і в залежності від цих цілей встановлення фактів вирішувати питання про прийняття заяви.

Відповідно до п.п.5,6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5 залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва.

На підставі п.2 ч.1 ст.256 ЦПК (в редакції на час ухвалення рішення) може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні онука ОСОБА_2 .

До повноліття онука ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , вона була його опікуном, з 1998 року отримує пенсію. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що за період з 12 липня 2011 року по 12 листопада 2012 року допомога онука ОСОБА_2 значно перевищувала розмір отримуваної неї пенсії не має.

Судам слід мати на увазі, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатись у порядку, передбаченому ЦПК та за участю заявників і заінтересованих осіб.

Заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії, передбачені ЦПК.

Статтею 16 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року N 975, фінансування витрат, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до статті 23 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ст.23 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.

Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Колегія суддів приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про перебування нею на утриманні онука ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно до ч.6 ст.367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Крім того апеляційним судом встановлено, що не залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Міністерства оборони України, що порушує порядок вирішення даного питання, оскільки Міністерства оборони України не може бути залучене до участі у справі на стадії апеляційного оскарження судового рішення та надавати докази.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню с ухваленням постанови про відмову у задоволенні заяви.
Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу Індустріального районного військового комісаріату задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 лютого 2017 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи Індустріальний районний військовий комісаріат, Державна служба України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції в особі Східного міжрегіонального відділу, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Максюта Ж.І.