Справа №242/3804/17
Провадження №2/242/1526/17
01 грудня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Носаль А.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове в порядку заочного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом зняття з реєстрації, -
Позивач ОСОБА_1 11.09.2017 року звернулася до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом зняття з реєстрації. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником будинку, що розташований за адресою: м. Гірник, вул. Ізмайлівська, 54, на підставі договору дарування. За вищевказаною адресою зареєстрованим також значиться відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак він в січні 2014 році виїхав з вищевказаного будинку і його місцезнаходження їй невідоме. На теперішній час вона не може вільно розпорядитися своїм майном. Просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: м. Гірник, вул. Ізмайлівська, 54 та усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням шляхом зняття його з реєстрації.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просять суд задовольнити позов в повному обсязі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з'явився, будучі належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи.
Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку від 24 травня 1991 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Гірницької міської Ради народних депутатів Селидівського району Донецької області, ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 житловий будинок, що розташований за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Ізмайлівська, 54. Право власності на житловий будинок зареєстровано в Селидівському бюро технічної інвентаризації 28.11.1995 року за № 1085.
Згідно довідки Гірницької міської ради м. Селидове Донецької області № 02 від 10.01.2017 року, за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Ізмайлівська, 54, зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
10.08.2017 року комісією у складі: депутата Гірницької міської ради ОСОБА_5, в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, складено акт про непроживання, згідно якого ОСОБА_3 з січня 2014 року за адресою: Донецька область, м. Гірник, вул. Ізмайлівська, 54 не мешкає.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 УК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11.
У відповідності до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку.
Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач ОСОБА_3 не мешкає в жилому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідача у спірному приміщенні понад один рік є поважними. Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст. 72 ЖК України, ст. ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом зняття з реєстрації - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3,таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: м. Гірник, вул. Ізмайлівська, 54.
Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 будинком за адресою м. Гірник, вул. Ізмайлівська, 54, шляхом зняття ОСОБА_3 з реєстрації за адресою м. Гірник, вул. Ізмайлівська, 54.
Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано до місцевого суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя І.М. Владимирська