Справа № 443/2018/16-ц Провадження № 2/443/415/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" листопада 2017 р. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді Ціпивко І.І.

з участю секретаря судового засідання Башти Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жидачів в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2. ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований по вул. АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Свої вимоги мотивує тим, що згідно Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, жилий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами по вул. АДРЕСА_1, належав колгоспному двору, головою якого був її батько ОСОБА_4. На випадок смерті батько скалав заповіт, згідно якого все належне йому на день смерті майно заповів ОСОБА_1. Після смерті батька вона звернулася до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про праву на спадщину на спадковий житловий будинок, оскільки він є власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його станнім членом. Тому позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на спадкове майно.

Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю. Просить позов задовольнити.

Відповідачі подали заяви про слухання справи у їх відсутності, позов визнають в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи та докази в їх сукупності, суд приходить до переконання що позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що мати позивачки ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Млиниська Жидачівського району Львівської області. Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 02 лютого 2013 року.

Батько позивачки ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 27 квітня 2016 року, виданим виконкомом Млиниської сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Судом досторівно встановлено той факт, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, була дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 від 05 листопада 1977 року та свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_5 від 10 липня 2000 року.

Згідно Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 26 березня 1990 року виконкомом Жидачівської районної ради народних депутатів, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по вул. АДРЕСА_1, належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4. Згідно заповіту, складеного 05 лютого 2013 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Млиниської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі за № 4, ОСОБА_4 все належне йому на день смерті майно заповів ОСОБА_1. Згідно матеріалів спадкової справи № 517/2016 від 16 вересня 2016 року, відкритої після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_1, спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку та отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 18 грудня 2016 року на земельні діляки площею 1.0348 га, 0.3792 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та 0.2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд .

Постановою нотаріуса № 958/02-31 від 14.11.2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про праву на спадщину на житловий будинок, розташований по вул. АДРЕСА_1, оскільки він є власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його станнім членом.

Згідно довідки № 585 від 12 липня 2016 р., виданої виконкомом Млиниської сільської ради Жидачівського району Львівської області, у господарстві по вул. АДРЕСА_1 був зареєстрований та проживав ОСОБА_4, до дня смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з ним без реєстрації на день його смерті проживала дочка ОСОБА_1. Від імені ОСОБА_4, в сільській раді посвідчено заповіт на користь ОСОБА_1 за № 4 від 05.02.2013 року, який на день смерті ОСОБА_7 не змінено і не скасовано. Заборони та арешту на майно немає. Згідно витягу № 586 від 12 липня 2016 року з погосподарських книг Млиниської сільської ради Жидачівського району Львівської області, у господарстві по вул. АДРЕСА_1 станом на 1990 рік, були зареєстровані та проживали: ОСОБА_4, - голова двору, дружина ОСОБА_6, дочка ОСОБА_8, дочка ОСОБА_9 та дочка ОСОБА_10. Господарство відноситься до суспільної групи - "колгоспний двір".

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (із змінами внесеними згідно з Постановою ПВС України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відтак, враховуючи те, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були: ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, виходячи із рівності часток усіх членів колгоспного двору, кожному із них фактично належала 1/5 частина колгоспного двору.

Після смерті членів колгоспного двору: ОСОБА_4 та ОСОБА_6, відкрилася спадщина на 2/5 частини житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих по вулиці АДРЕСА_1.

Судом встановлено та підтверджено документально той факт, що житловий будинок по вул. АДРЕСА_1 є власністю колгоспного двору, частки яких не визначені, позивачка є членом двору, якій належить 1/5 частина майна колгоспного двору. Інші спадкоємці майна за законом, які згідно витягу погосподарських книг і станом на 30.06.1990 року проживали у будинку: ОСОБА_14 та ОСОБА_13 від належних їм часток у майні колгоспного двору та від права на спадкування частки, яка належала їх матері та батькові - відмовилися в користь позивачки ОСОБА_1, про що свідчать подані ними письмові заяви.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Оцінюючи докази в справі у їх сукупності, суд вважає, що позивачка є такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті батька, тому за нею слід визнати право власності на 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2; на 1/5 частину що належить їй як члену колгоспного двору, та на 2/5 частини, враховуючи відмови членів колгоспного двору ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від належних їм часток, а в загальному на цілий житловий будинок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 197, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою АДРЕСА_3 ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності на спадкове майно колгоспного двору в порядку спадкування за заповітом після сметрі батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. АДРЕСА_1, що має такі характеристики: житловий будинок" А-1", одноповерховий, складається з кухні та трьох житлових кімнат, загальна площа - 145 кв.м., житлова площа - 62.кв.м., матеріали стін - цегла; сарай "Б" матеріали стін - цегла; сарай "В" матеріали стін - дерево; сарай "Г" матеріали стін - цегла; сарай "Д" матеріали стін - черепиця; огорожа 1 - металева сітка; ворота 2 - металеві; колодязь к - бетонні кільця.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, через Жидачівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.І. Ціпивко