Справа № 465/5974/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/4206/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Цяцяка Р.П.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника КЕВ м. Львова ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова на рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2017 року у справі за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що відповідач ОСОБА_3 та члени його сімї у звязку з переводом основного квартиронаймача до нового місця служби у 2013 році вибули у м. Київ, однак кімнату у гуртожитку не здали. Відповідач не перебуває на даний час у Львівському гарнізоні на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України. На підстав наведеного вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням кім. 21 у гуртожитку за адресою: м. Львів, вул. Кн. Ольги, 5. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Право на житло є одним з найважливіших соціально-економічних прав громадян. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і рішення суду.

Судом встановлено, що будинок 5 у м. Львові по вулиці Княгині Ольги є відомчим, перебуває на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м.Львова Міністерства Оборони України та використовується як гуртожиток для проживання військовослужбовців, службовців, працівників та членів їх сімей.

Відповідачу ОСОБА_3 видано ордер №103 від 06.07.2003 року на вселення в кімнату № 21 гуртожитку за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, будинок 5 (а.с. 4).

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_3, довідки з місця проживання про склад сімї і прописки, довідки адресно-довідкою підрозділу ГУДМС УДМС України у Львівській області від 21 вересня 2015 року відповідач ОСОБА_3 з 2003 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (гуртожиток) (а.с. 5, 6, 9).

Відповідно до ст. 71 ЖК, на яку покликається позивач як на підставу позовних вимог, наймач або члени його сімї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців.

Законодавство не містить переліку підстав, які вважаються поважними причинами відсутності за місцем проживання понад шість місяців, і за наявністю яких особа не може бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання, визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Відповідно до розяснень, даних у п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Посилання позивача на те, що відповідач не проживає у гуртожитку понад два роки не заслуговує на увагу, оскільки позивачем не надано суду доказів щодо не проживання відповідача у спірному приміщені.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 проходить службу у Центральному військово-медичному управлінні Збройних сил України та на квартирному обліку в Київському гарнізоні не перебуває. ОСОБА_3 є працівником Збройних Сил Міністерства оборони України.

Встановлено, що відповідач сплачує квартирну плату та комунальні послуги за користування житловою кімнатою, що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи. У приміщенні кімнати №21 знаходяться його майно та особисті речі, а також речі членів його сімї. Іншого житла відповідач немає.

Враховуючи наведене, відмовляючи у задоволенні позову, районний суд вірно виходив з того, що позивачем не доведено факт не проживання відповідача у кімнаті № 21 гуртожитку за адресою: м. Львів, вул. Княгині Ольги, будинок № 5 без поважних причин понад шість місяців.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: