Справа № 642/2816/17
Провадження № 2/642/1211/17
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 червня 2017 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Вікторов В.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_1 у житлове приміщення, а саме житловий будинок № 40 по вул. Підгірна у м. Харкові. Зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні житловим будинком, розташованим за адресою: м. Харків, вул. Підгірна, буд. 40, шляхом надання йому вільного доступу до житлового будинку та усіх його кімнат.

Вивчивши матеріали позовної заяви було встановлено, що у листопаді 2014 року ОСОБА_1 звертався до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на 1/3 частину будинку з надвірними будівлями по вул. Підгірній, 40 в м. Харкові, в порядку спадкування за законом, який належав його батьку ОСОБА_4, який помер 29.06.1999 року, та вселити його у зазначений будинок.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 10.06.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Другої Харківської державної нотаріальної контори, Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського управління юстиції, третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 37/600 частин житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Підгірній, 40 у м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 29.06.1999 року. Вселено ОСОБА_1 до житлового будинку 40 по вул. Підгірній у м. Харкові.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 13.10.2015 року вищевказане рішення залишене без змін.

Рішення набрало законної сили.

Предметом даного позову були у тому числі вимоги щодо вселення ОСОБА_1 до житлового будинку № 40 по вул. Підгірній у м. Харкові та рішення в цій частині як вбачається з наданих до позову матеріалів державною виконавчою службою виконувалось.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Таким чином, встановлено, що рішення у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав в частині вимог про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_1 у житлове приміщення, а саме житловий будинок № 40 по вул. Підгірна у м. Харкові вже ухвалено та рішення набрало законної сили, у зв'язку з чим у відкритті провадження в частині позовних вимог про вселення ОСОБА_1 ухвалою суду від 12 червня 2017 року відмовлено

В іншій частині позовні вимоги щодо зобов'язання відповідачів не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком, розташованим за адресою: м. Харків, вул. Підгірна, буд. 40, шляхом надання йому вільного доступу до житлового будинку та усіх його кімнат, ухвалою суду від 12 червня 2017 року було залишено без руху з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В роз'ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Визначення змісту та розміру позовних вимог є правом саме позивача, а не суду. У випадку задоволення позовної вимоги судове рішення має бути чітким та зрозумілим для виконання, зокрема, для державного виконавця на випадок його примусового виконання.

Відповідно до вимоги п.п. 3, 5 та 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що співвласниками спірного житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Підгірній, 40 у м. Харкові є, окрім позивача ОСОБА_1, також ОСОБА_2 та ОСОБА_5, який 03 грудня 2016 року помер та дані про вступ правонаступника в матеріалах відсутні.

Однак, ОСОБА_1 в порушення вищевказаних вимог Закону в позовній заяві просить зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні житловим будинком, розташованим за адресою: м. Харків, вул. Підгірна, буд. 40, шляхом надання йому вільного доступу до житлового будинку та усіх його кімнат.

Однак, позивач не уточнив прохальну частину позову з урахуванням того, що він є власником не усього житлового будинку, а лише частки, та не зазначив у позові, до яких саме житлових приміщень спірного домоволодіння він просить, щоб йому не чинили перешкоди та він мав вільний доступ, або зазначити свою частку, якою він володіє.

Крім того, у позові відповідачем зазначений ОСОБА_3, який не є співласником спірного домоволодіння. Однак, у позові не зазначені вимоги щодо даного відповідача та не зазначено, яким чином він, не являючись власником даного домоволодіння, чинить перешкоди у користуванні домоволодінням позивачу ОСОБА_1

Позивачу необхідно було з урахуванням викладеного уточнити подану ним позовну заяву, шляхом визначенням з колом осіб та конкретизуванням своїх позовних вимог.

Ухвалу суду від 12 червня 2017 року ОСОБА_1 отримав 17 червня 2017 року. Однак, недоліки, викладені у даній ухвалі, ОСОБА_1 не виконав, у зв'язку з чим позовну заяву належить повернути.

Згідно ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений термін виконає вимоги, визначені ст.ст. 119-120 ЦПК України, позовна заява вважається поданою у день первісного її представлення в суд. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,-

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та зобов'язання вчинити певні дії - повернути як неподану.

Розяснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Вікторов