У Х В А Л А

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 лютого 2017 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Святошинський районний суд м. Києва рішенням від 22 квітня

2016 року позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» задовольнив: стягнув на його користь солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 8 тис. 415 доларів США 66 центів та 32 тис 879 грн 30 коп. заборгованості за кредитним договором; вирішив питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд м. Києва 7 вересня 2016 року зазначене рішення місцевого суду скасував та ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» задовольнив частково, стягнув на його користь: з

ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором, яка складається з

3 тис. 128 доларів США 66 центів заборгованості за основним боргом та

866 доларів США 57 центів заборгованості за процентами; солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором, яка складається з 3 тис. 250 доларів США заборгованості за основним договором, 864 долари США 97 центів заборгованості за процентами, 15 тис. 36 грн 90 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами, 3 тис. 525 грн 69 коп. - 3 % річних від простроченої суми; у задоволенні решти позовних вимог відмовив; вирішив питання розподілу судових витрат.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 6 лютого 2017 року касаційну скаргу

ОСОБА_4 відхилив, рішення Апеляційного суду м. Києва від

7 вересня 2016 року залишив без змін.

5 травня 2017 року до Верховного Суду України звернулася

ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 лютого

2017 року з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах статті 233 ЦПК України.

На підтвердження цих доводів заявниця надала постанови Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року, 29 червня та 14 вересня 2016 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявниця, задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» апеляційний суд, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанцій, виходив з того, що позичальник ОСОБА_5 порушив умови виконання кредитного договору, укладеного

31 липня 2007 року зі строком повернення до 31 липня 2014 року, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. При цьому, суд урахував положення частини 4 статті 559 ЦК України та дійшов висновку, що позивач звернувшись з позовом 20 січня 2014 року має право на стягнення з поручителя ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором, строк погашення якої настав в межах шестимісячного строку звернення до суду (з 20 липня 2013 року), а також заборгованості, яка стягується достроково.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України

від 29 червня 2016 року № 6-272цс16 міститься висновок про те, що у разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

У постанові від 17 вересня 2014 року 6-53цс14 Верховний Суд України зазначив, що закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

У постанові від 14 вересня 2016 року № 6-1451цс16 міститься висновок про те, що непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Підстави для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеним в указаних постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, відсутні.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 лютого 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук