Справа № 569/3532/17
Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,
з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -
Представник позивача ОСОБА_4, діючи в інтересах ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів по утриманню малолітньої дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3970 гривні за період з 03 грудня 2015 року по 01 грудня 2016 року.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 02 лютого 2010 року позивач перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Рівненського міського суду від 19 серпня 2015 року по справі № 569/10039/15-ц шлюб з відповідачем було розірвано, місце проживання малолітньої дитини визначено з позивачем.

Рішенням Рівненського міського суду від 16 лютого 2016 року по справі № 569/16336/15-ц з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 03 грудня 2015 року і до повноліття дитини, а також додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 1489,60 гривень.

07 квітня 2016 року Рівненським міським судом на виконання вказаного рішення був виданий виконавчий лист № 569/16336/15-ц.

Однак, відповідач свої аліментні зобовязання не виконує, аліменти на утримання своєї малолітньої дочки не сплачує, внаслідок чого за період з 03 грудня 2015 року по 01 грудня 2016 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 12000 гривень, неустойка (пеня) за прострочення сплати яких, згідно проведеного позивачем розрахунку, становить 3970 гривень. Посилаючись на положення статті 196 СК України, просить стягнути з відповідача на користь позивача вказану неустойку (пеню).

Представник позивача ОСОБА_4 подала суду письмову заяву, в якій позов підтримала повністю та просить його задовольнити. Розгляд справи просить провести у її відсутність та у відсутність позивача. У разі неявки в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, про час і місце судового засідання був оповіщений у встановленому порядку. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. Заперечень на позов відповідач не подав.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, оскільки позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 16 лютого 2016 року по справі № 569/16336/15-ц з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 03 грудня 2015 року і до повноліття дитини, а також додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 1489,60 гривень.

07 квітня 2016 року Рівненським міським судом на виконання вказаного рішення був виданий виконавчий лист № 569/16336/15-ц.

Судом також встановлено, що рішення Рівненського міського суду від 16 лютого 2016 року відповідачем ОСОБА_3 взагалі не виконується.

Як слідує з довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 02 грудня 2016 року, проведеного головним державним виконавцем Славутського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_7, загальна заборгованість відповідача по виконавчому листу № 569/16336/15-ц за період з 03 грудня 2015 року по 01 грудня 2016 року становить 12000 гривень. З цього розрахунку також слідує, що протягом вказаного періоду відповідач не сплатив жодної гривні аліментів.

Згідно вимог частини першої статті 196 СК України, якою встановлена відповідальність за прострочення сплати аліментів, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як слідує з проведеного позивачем розрахунку, розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 становить 3970 гривень.

Вказаний розрахунок суд приймає до уваги, оскільки він проведений позивачем у відповідності до вимог частини першої статті 196 СК України.

Згідно розяснень, наведених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно вимог статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги надані позивачем докази та встановлені на їх підставі обставини, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень зі сторони відповідача, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог частини другої статті 214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 11 вересня 2013 року (справа № 6-81цс13) та від 01 жовтня 2014 року (справа № 6-149цс14).

На підставі ст.196 Сiмейного кодексу України, керуючись ст.ст.3,10,11, 60,88,209,212,214,215,218,223,224,225,226,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 03 грудня 2015 року по 01 грудня 2016 року у розмірі 3970 (три тисячі девятсот сімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судових витрат по справі, що складаються з судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Куцоконь Ю.П.