АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4791/17 Головуючий 1 інст. - Довготько Т.М.
Справа № 643/3141/17 Доповідач - Котелевець А.В.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Швецової Л.А.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чепа Марина Віталіївна про визнання правочину недійсним, визнання спадщини відумерлою, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою Прокуратури Харківської області на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року,

у х в а л и в :

В березні 2017 року керівник Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 та просив:

- визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чепою М.В. 14 січня 2016 року за реєстровим № 38;

- визнати спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року після смерті ОСОБА_3, а саме - квартиру АДРЕСА_1 відумерлою;

- визнати право власності на вказану квартиру за територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради;

- витребувати вказану квартиру від добросовісного набувача ОСОБА_1, яка є спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4, на користь територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Харківської області сплачений судовий збір.

В обґрунтування позову вказав, що місцевою прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000070 за статтею 190 КК України за фактом незаконного заволодіння, зокрема - квартирою АДРЕСА_1

Право власності на вказану квартиру 09 квітня 2009 року було зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності, виданного 18 березня 2009 року відділом приватизації житлового фонду економіки та комунального майна Харківської міської ради.

ОСОБА_3, яка проживала в АДРЕСА_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. З відміток, які є у вказаному актовому записі про смерть, а також в заяві ОСОБА_3 про видачу паспорта (форма №1), вбачається, що паспорт померлої не зданий.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 02 лютого 2017 року, наданої Третьою Харківською державною нотаріальною конторою щодо ОСОБА_3 вбачається відсутність заведених спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину.

Згідно з відомостями, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чепою М.В. 14 січня 2016 року посвідчено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 На підставі цього договору приватним нотаріусом 14 січня 2016 року прийнято рішення з індексним № 27821311 про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на вказану квартиру (номер запису про право власності 12928645).

Керівник Харківської місцевої прокуратури № 4 зазначає, що цивільна правоздатність, у тому числі право власності, ОСОБА_3 припинилися у момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Таким чином, зміст оскаржуваного Договору купівлі-продажу квартири суперечить вимогам статті 658 ЦК України, що відповідно до частини 1 статті 203, статті 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Після його смерті Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 11 листопада 2016 року заведено спадкову справу № 934/2016 за заявою сестри померлого ОСОБА_1 про прийняття спадщини.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17 травня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи залучено приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чепу М.В.

Справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1, яка письмових заперечень проти позову не надала.

Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чепа М.В. з позовом погодилась, посилаючись на те, що під час посвідчення Договору купівлі-продажу спірної квартири особи сторін правочину встановлені, верифікація, перевірка дієздатності та правоздатності були проведені належним чином. Документи, що встановлюють осіб, разом з правовстановлюючими документами на квартиру були подані в повному обсязі в оригіналах.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року позов керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 задоволено частково.

Визнано недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чепою М.В. 14 січня 2016 року за реєстровим номером 38.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Харківської області 640 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області, посилаючись на підстави, передбачені статтею 309 ЦПК України, просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог прокурора та постановити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що дане житло на підставі спірного правочину було зареєстровано на праві власності за іншою особою, отже виник спір про право, у зв'язку з чим прокурор звернувся у суд з пов'язаними між собою позовними вимогами про визнаня недійсним договору, визнання спадщини відумерлою, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння саме в позовному провадженні, а не із заявою про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження.

Відповідач ОСОБА_1 та третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріально округу Чепа М.В. заочне рішення суду першої інстанції не оскаржили, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Відповідно до частини 2 статті 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Як вбачається з матеріалів справи сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з'явились (а. с. 116-121).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Перевіряючи законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 18 березня 2009 року відділом приватизації житлового фонду економіки та комунального майна Харківської міської ради, належала квартира АДРЕСА_1.

ОСОБА_3, яка проживала в АДРЕСА_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Інші особи, окрім власника, на час відкриття спадщини у вказаній квартирі зареєстровані не були.

Відповідно до положень частини 1 статті 1269, частини 1 статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом частини 3 статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 02 лютого 2017 року, наданої Третьою Харківською державною нотаріальною конторою щодо ОСОБА_3, вбачається відсутність заведених спадкових справ та виданих свідоцтв про право на спадщину.

Положеннями статті 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Вказана заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, особою, заінтересованою у визнанні спадщини відумерлою, є управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, яке має статус юридичної особи та до функцій якого віднесено, зокрема, здійснення необхідних заходів по оформленню права комунальної власності на об'єкти нерухомого майна, які належать територіальній громаді міста Харкова (пункт 4.1.18 Положення про управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 24 листопада 2010 року №07/10).

Відповідно до статті 274 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини.

За змістом статті 278 ЦПК України суд, встановивши, зокрема, відсутність спадкоєців за заповітом і за законом, або неприйняття спадщини спадкоємцями, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що спадщина, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 та складається з квартири АДРЕСА_1,є відумерлою.

Оскільки Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чепою М.В. 14 січня 2016 року за реєстровим № 38 є недійсним, судова колегія вважає, що укладеним правочином порушуються інтереси держави в особі Харківської міської ради, які випливають з встановленого статтею 1277 ЦК України порядку визнання спадщини відумерлою, а саме, позбавляє Харківську міську раду можливості виконати обов'язок подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою після спливу одного року з часу відкриття спадщини, за визначених ЦК України умов та набути за територіальною громадою право власності на спадкове майно.

Разом з тим, апеляційна скарга в частині визнання за Харківською міською радою права власності на відумерлу спадщину та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволенню не підлягає.

Порядок визнання спадщини відумерлою визначений у статті 1277 ЦК України.

Порядок передачі відумерлої спадщини (нерухомого майна) до комунальної власності закріплений у статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року

№ 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» та пункті 4.1.5 Положення про управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20 листопада 2015 року №7/115, відповідно до яких Управління комунального майна та приватизації проводить передачу комунальним підприємствам, установам, організаціям об'єктів комунальної власності у господарське відання та оперативне управління, відповідно до рішень виконавчого комітету Харківської міської ради (щодо нерухомого майна) та з наступною державною реєстрацією права власності за громадою.

Аналіз вказаних норм закону та підзаконних нормального - правових актів дає підстави для висновку, що позивачем в цій частині позовних вимог неправильно обраний спосіб захисту.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК України, частина 1 статті 3 ЦПК України).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що право власності Харківської міської ради на нерухоме майно порушується.

Відповідно до статтей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Згідно із статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати уснення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини 1 статті 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб це майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Отже позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння є передчасними, оскільки Харківська міська рада має право звернутися з відповідним позовом лише після прийняття квартири, як відумерлої спадщини до комунальної власності та отримання правовстановлюючих документів.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання спадщини відумерлою підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову.

В частині визнання Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чепою М.В. 14 січня 2016 року за реєстровим № 38 недійсним, рішення суду першої інстанції не оскаржувалося та судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частини 1, 5 статті 88 ЦПК України).

Суд апеляційної скарги задовольнив позов керівника Харківської місцевої прокуратури № 4 в частині визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до пункту 1.2.2 частини 2 статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцемставка судового збору становить - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1600 грн.

Згідно з пунктом 1.6 частини 2 статті 4 Закону № 3674-VI за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (1600 грн. (ставка судового збору за подання позовної заяви) * 110 % = 1760 грн.)

Отже, сума судового збору в розмірі 1760 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь прокуратури Харківської області.

Керуючись ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п. п. 1, 4, ст. 314 ч. 2, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу Прокуратури Харківської області - задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 08 червня 2017 року - скасувати в частині відмови в задоволенні позову щодо визнання спадщини відумерлою та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Харківської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради про визнання спадщини відмерлою - задовольнити.

Визнати спадщину, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та складається з квартири АДРЕСА_1, відумерлою.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Харківської області судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1760 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот шістдесят грн. 00 коп.).

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Р.М. Піддубний

Л.А. Швецова