Справа № 712/9209/17
Провадження № 2/712/2238/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Пересунька Я.В.,

при секретарі Сагун Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулось до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених позовних вимог станом на 27 вересня 2017 року, просить в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 895/06-034-248 від 25 квітня 2007 року, розмір якої станом на 25 березня 2017 року становить 68 858,67 швейцарських франків (тіло кредиту 56 040,88 швейцарських франків, проценти 12 817,79 швейцарських франків), звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу цієї квартири на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації 921 143 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 25 квітня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № 895/06-034-248, за умовами якого останній на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру надано грошові кошти для придбання нерухомого майна в розмірі 114 641 швейцарських франків.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 25 квітня 2017 року між банком та ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір № 895/06-034-248, за умовами якого в іпотеку банку передано належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1.

Свої зобовязання за кредитним договором відповідач не виконала, внаслідок чого станом на 23 травня 2017 року виникла прострочена заборгованість: тіло кредиту 56 040,88 швейцарських франків, а також проценти 12 817,79 швейцарських франків.

Таким чином, на предмет іпотеки необхідно звернути стягнення, шляхом продажу цієї квартири на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації 921 143 грн.

При цьому мораторій на звернення стягнення на майно, встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», до цих правовідносин не застосовується, оскільки ОСОБА_1 є власником іншого нерухомого майна квартири АДРЕСА_2.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала, надавши суду пояснення.

ОСОБА_1 в судове засідання 27 листопада 2017 року повторно не зявилась, її адвокат був повідомлений про час та місце розгляду справи вчасно та належним чином.

Адвокат ОСОБА_1 ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, подав 27 листопада 2017 року до початку судового засідання клопотання про відкладення розгляду справи з тих підстав, що ОСОБА_1 з 15 листопада 2017 року по 30 листопада 2017 року перебуває у відрядженні в республіці Казахстан, а він змушений об 11 год. 55 хв. 27 листопада 2017 року відбути дизель-потягом до м.Золотоноша для участі в іншій цивільній справі.

Оскільки судове засідання розпочалось о 10 год. 23 хв. 27 листопада 2017 року, час та дата його проведення (10-15год.27.11.2017р) була узгоджена з адвокатом відповідача ще 16 листопада 2017 року, а справа перебуває в провадженні суду з серпня 2017 року, то в задоволенні клопотання адвоката відповідача було відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 та її адвокат брали участь у судових засіданнях у цій справі та надали суду письмові заперечення на позов (а.с. 68-74), тому суд ухвалив розглядати справу за їх відсутності на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що 25 квітня 2007 року між 25 квітня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № 895/06-034-248, за умовами якого останній на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру надано грошові кошти для придбання нерухомого майна в розмірі 114 641 швейцарських франків (а.с. 5-6).

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

У забезпечення виконання умов Договору кредиту № 895/06-034-248, 25 квітня 2007 року ОСОБА_1 передала в іпотеку Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» квартиру № 122, загальною площею 80,4 кв.м., по вул. Хрещатик, 200 у м. Черкаси, що підтверджується Іпотечним договором № 895/06-034-248 (а.с. 7-8).

Пунктом 2.4.3 Іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобовязання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Судом також установлено, що на 25 березня 2017 року заборгованість ОСОБА_1 за Договором кредиту № 895/06-034-248 від 25 квітня 2007 року становить 68 858,67 швейцарських франків, яка складається із тіла кредиту 56 040,88 швейцарських франків, а також процентів 12 817,79 швейцарських франків.

Стаття 590 ЦК України передбачає можливість звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

З огляду на наявність у ОСОБА_1 значної суми боргу за Договором кредиту № 895/06-034-248 від 25 квітня 2007 року, а також враховуючи, що порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору завдає збитків банку (іпотекодержателю), то суд робить висновок про те, що права іпотекодержателя (ПАТ «Укрсоцбанк») може бути захищено, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

При цьому на правовідносини між сторонами не поширюються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 11-13).

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Судом установлено, що відповідно до звіту № ВА 170707-001 про незалежну оцінку вартості квартири № 122, загальною площею 80,40 кв.м., у будинку № 200 по вул. Хрещатик у м. Черкаси, її ринкова вартість на 7 липня 2017 року становить 921 143 грн (а.с. 86-152).

Враховуючи положення ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку», а також правові висновки Верховного Суду України, викладені в постановах від 8 червня 2016 року та 2 листопада 2016 року (справи № 6-1923цс15, 6-1239цс16), суд робить висновок про те, що в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 895/06-034-248 від 25 квітня 2007 року, розмір якої на 25 березня 2017 року становить 68 858,67 швейцарських франків та складається із тіла кредиту в розмірі 56 040,88 швейцарських франків і заборгованості за процентами - 12 817,79 швейцарських франків, звернути стягнення на належний ОСОБА_1 предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу цієї квартири на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації 921 143 грн.

Надаючи оцінку запереченням ОСОБА_1 на позов (а.с. 68-74), в яких відповідач також просить застосувати строк позовної давності до вимог банку, суд зазначає наступне.

21 червня 2010 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» звертався до Соснівського районного суду м.Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором кредиту № 895/06-034-248 від 25 квітня 2007 року та звернення стягнення на предмет іпотеки (справа № 2-5150/2010, яку було витребувано для огляду з архіву суду).

Водночас у судовому засіданні 23 листопада 2010 року, на якому також була присутня ОСОБА_1, представник позивача уточнила позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_1 лише заборгованість за кредитним договором (аркуш 56-57 справи № 2-5150/2010). Таке клопотання представнику банку було задоволено судом.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2010 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто заборгованість за Договором кредиту № 895/06-034-248 від 25 квітня 2007 року у розмірі 117 133,11 швейцарських франків.

Судом також встановлено, що 17 липня 2013 року та 13 серпня 2013 року виконавчі провадження з виконання вказаного рішення Соснівського районного суду м.Черкаси завершено у звязку з надходженням заяви стягувача про повернення виконавчого документа (а.с. 166, 180 зворот, 183 зворот).

Виконавчий лист про стягнення боргу з ОСОБА_1 на підставі рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 листопада 2010 року повторно до виконання не предявлявся.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов'язання і за загальним правилом є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п'ята статті 3 цього Закону).

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Зміст цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом.

Так, згідно з абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання. Натомість такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов'язанням, цей Закон не передбачає.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 5 липня 2017 року (справа № 369/5865/15), проаналізувавши положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» у взаємозв'язку зі статтями 256, 266, 267, 509, 598 ЦК України, судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України дійшли висновку, що якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобов'язання за кредитним договором і, отже, не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-786цс17).

Таким чином, заява відповідача про застосування строку позовної давності до вимог банку про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенню не підлягає.

Суд також звертає увагу й на те, що 16 січня 2015 року ОСОБА_1 зверталась до банку із заявами про реструктуризацію заборгованості за Договором кредиту № 895/06-034-248 від 25 квітня 2007 року (а.с. 184), що свідчить про визнання нею заборгованості за цим договором.

Посилання відповідача на те, що банк не надав доказів на підтвердження виконання свого обовязку з видачі кредиту спростовуються дослідженим судом оригіналом заяви на видачу готівки від 25 квітня 2007 року (а.с. 186).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин» вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо); вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру.

З огляду на викладене, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1600 грн.

Переплачена позивачем сума судового збору в розмірі 26 328,49 грн. за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» може бути повернута банку відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 509, 525, 526, 553 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про судовий збір», суд

в и р і ш и в:

Позов публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволити.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 895/06-034-248 від 25 квітня 2007 року, розмір якої на 25 березня 2017 року становить 68 858,67 швейцарських франків та складається із тіла кредиту в розмірі 56 040,88 швейцарських франків і заборгованості за процентами - 12 817,79 швейцарських франків, звернути стягнення на належний ОСОБА_1 предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу цієї квартири на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації 921 143 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судові витрати в розмірі 27 928 грн 49 коп.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Черкаської області, шляхом подання через Соснівський районний суд м.Черкаси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку апеляційним судом Черкаської області, якщо його не буде скасовано.

Суддя: Я.В. Пересунько