Справа № 175/2902/17
Провадження № 2-с/175/6/17
У Х В А Л А

10 жовтня 2017 року Дніпропетровський райсуд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Рись Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

03 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2017 року, в якій просив звільнити його від сплати судового збору у розмірі 320 грн., оскільки він є інвалідом ІІІ групи з дитинства.

Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

Встановлено, що 18 серпня 2017 року суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3, 18 березня 2014 року в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 серпня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, та стягнуто судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 320 грн.

Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у справах про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, тобто ОСОБА_2 звільнено від оплати судових витрат, оскільки нею подано заяву про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01 грудня 2014 року ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності довічно, що підтверджується посвідченням серії ААБ №284234 виданим 18 лютого 2010 року. Однак, чинними Цивільним процесуальним кодексом України та Законом України «Про судовий збір» не встановлені пільги щодо судових витрат для осіб з ІІІ групою інвалідності.

Згідно ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення; скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову; змінити судовий наказ.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 18 серпня 2017 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 105-1, 209, 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2017 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Озерянська Ж.М.