Номер провадження: 22-ц/785/3092/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» про визнання недійсним договору в зв'язку з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів», за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» ОСОБА_4 на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14.03.2013 року,

встановила:

04.02.2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання недійсними кредитного договору № 014/0029/74/76298, укладеного між нею та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» 08.06.2007 року, за умовами якого вона одержала грошові кошти в сумі 395850 доларів США, і зобов'язалась щомісячно повертати банку суми кредитів, а також оплачувати відсотки за користування кредитними коштами, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні зазначеного кредитного договору, а саме ненаданням в письмовому вигляді до укладання кредитного договору встановленої законодавством інформації, що на її думку є підставою застосування недійсності правочину відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14.03.2013 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовленою.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідача ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне зясування судом усіх фактичних обставин справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення змінити в частині визнання правочину неукладеним.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції визнавши спірний кредитний договір неукладеним вийшов за межі заявлених позовних вимог та дійшов невірного висновку, що з встановленого судом факту неукладеності кредитного договору випливає відсутність між сторонами зобовязальних обставин, що жодним чином не порушує прав та охоронюваних законом інтересів, а тому вони не потребують судового захисту. Крім того зазначає, що районний суд помилково у мотивувальній частині визнав спірний кредитний договір неукладеним, оскільки при його укладенні було досягнуто згоди по усім істотним умовам договору, що підтверджується підписом ОСОБА_2

Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, клопотань про щодо розгляду справи не заявляла, а тому справу розглянуто на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції керувався ч. 1 та 2 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», статтями 215, 216 та 638 ЦК України та виходив з того, що норми діючого законодавства при укладенні кредитного договору не порушені, але сторони не дійшли згоди щодо всіх істотних умов договорів, а тому вони є неукладеними. З факту неукладеності кредитного договору № 014/0029/74/76298 від 08.06.2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» випливає відсутність між сторонами зобов'язальних відносин, але зазначена обставина жодним чином не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивачки, а тому вони не потребують судового захисту. Правовим наслідком неукладеності договору є відсутність будь-яких зобовязань, які б випливали з договору, тому не можна визнати недійсними неіснуючі зобовязання.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Звертаючись з позовом до суду, позивач вимог про визнання кредитного договору неукладеним не заявляла, а тому визнаючи спірний договір не укладеним суду першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, у звязку з чим рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Ухвалюючи власне рішення в межах заявлених вимог щодо визнання договору недійсним, колегія суддів дійшла висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

На останній сторінці кредитного договору стоїть підпис ОСОБА_2, що засвідчує обізнаність позивача і згоду із п. 8.2, де зазначено: з укладанням договору Сторони досягли згоди з усіх його істотних умов». У п. 8.1 кредитного договору № 014/0029/74/76298 від 08.06.2007 року зазначено: «При одержанні кредиту Позичальник усвідомлює та гарантує, що: умови цього Договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими; Позичальник не знаходиться під впливом омани, обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або збігу важких обставин; Позичальник спроможний укласти договір і виконати зобовязання, передбачені цим договором, оскільки немає обмежень у право - та дієздатності; Позичальник отримав згоду всіх осіб/органів, згода яких потрібна для укладення Договору та договорів забезпечення зобовязань Позичальника. Позичальник не є жодним чином обмеженим нормативним актом, судовим рішенням або іншим, передбаченим чинним законодавством, способом в свободі укладати Договір та виконувати усі умови, визначені у договорі; Не ведеться ніякого розслідування з боку суду, державних та інших органів, що може негативно вплинути на можливості та діяльність Позичальника».

Договір є угодою двох або більше осіб про здійснення певних дій та встановлення взаємних прав і обовязків, у разі неприйняття пропозиції укласти договір іншою стороною договір є неукладеним. Кредитний договір № 014/0029/74/76298 від 08.06.2007 року був підписаний обома сторонами - ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_2, які підтвердили, що згодні з усіма умовами договору.

Таким чином колегія суддів, вважає, що при укладенні кредитного договору № 014/0029/74/76298 від 08.06.2007 року між ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ОСОБА_2 було досягнуто згоди по усім істотним умовам договору, отже відсутні правові підстави для задоволення позову.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, зроблені з порушення норм матеріального та процесуального права, на підставі п.п. 1,3,4 ст. 309 ЦПК України, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 309, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14.03.2013 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволені позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» про визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.С.Комлева

ОСОБА_5