РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12710/16-ц

пр. № 2/759/3234/17

20 грудня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Шум Л.М.

при секретарі Прокопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» до ОСОБА_1, третя особа: Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про визнання права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» у вересні 2016 р. звернувся до суду з позовом про виселення ОСОБА_1 із самовільно зайнятої однокімнатної ізольованої кваритри комунальної власності АДРЕСА_7 без надання іншогго жилого приміщення. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що житловий будинок АДРЕСА_7 знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Києва, перебуває у господарському віданні та на обслуговуванні позивача. Відповідно до ордеру №244 від 15.03.1990 ОСОБА_3 як одинокому громадянинові надано однокімнатну ізольовану квартиру. В період проживання в приміщенні, наймач не звертався до житлових органів про реєстрацію кого-небудь із членів сім'ї, заяв щодо проживання в жилому приміщенні інших осіб від нього також не надходило. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 було знято з реєстраційного обліку, у зв'язку зі смертю. Позивачем встановлено, що у зазначеній квартирі без будь-яких правових підстав проживає ОСОБА_1, яка перебуває на реєстраційному обліку за іншою адресою, комунальні послуги не сплачує.

17.07.2017 судом прийнято до розгляду та об'єднано в одне провадження зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 про визнання права користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_7. В обгрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що після укладення шлюбу з ОСОБА_3 12.04.1974, подружжя проживало разом у комунальній квартирі АДРЕСА_1. В подальшому, після отримання ордеру на спірну квартиру, вони проживали у спірній квартирі, де спільними зусиллями здійснили ремонт. Чоловік був згоден на реєстрацію дружини у спірній квартирі, проте належним чином здійснити прописку не вдалося через хворобу чоловіка. Керуючій компанії було відомо щодо проживання дружини наймача у приміщенні, оскільки вселилася як член сім'ї наймача. Після смерті чоловіка, ОСОБА_1 продовжує проживати у квартирі, належним чином утримує її, сплачує комунальні послуги, а тому, зазначає, що правомірно проживає у квартирі, у зв'язку з чим просить свої вимоги задовольнити.

Представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» в судовому засіданні підтримала основний позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, додатково зазначив, що відповідач без законних підстав проживає у спірній квартирі та отримує житлово-комунальні послуги. Після смерті наймача у квартирі ніхто не зареєстрований, квартира не приватизована, належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, перебуває у віданні комунального підприємства. Проти зустрічних вимог ОСОБА_1 заперечувала, посилаючись на необгрунтованість та безпідставність позовних вимог, відсутність належних доказів в підтвердження позовних вимог, в письмових запереченнях зазначила, що ордер на проживання у спірній квартирі надавався на одну особу, встановленого порядку вселення ОСОБА_1, зокрема, наявність письмової згоди на вселення, дотримано не було, питання щодо прописки останньої ніколи не вирішувалось. ОСОБА_1 проживала у квартирі як тимчасовий жилець зі згоди наймача, а після його смерті через припинення договору найму жилого приміщення не набуває право користування житлом та підлягає виселенню.

ОСОБА_1 та її представник проти позовних вимог КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про виселення заперечували з підстав необґрунтованості та безпідставності, зазначили що ОСОБА_1 більше 10 років проживає у спірній квартирі та правомірно користується спірним житлом. Зустрічні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник Святошинської РДА в м. Києві в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, надіслав листа про розгляд справи за їх відсутності.

04.12.2017 р. суд заслухавши сторони та заслухавши представника позивача в судових дебатах, оголосив по справі перерву до 11.12.2017 р., проте, ОСОБА_1 та її представник в обумовлений день та час до суду не з'явились, остання подала заяву про перебування на лікуванні з 07.12.2017 р., у зв'язку з чим суд повторно оголосив по справі перерву до 20.12.2017 р. Проте, ОСОБА_1, отримавши судову повістку заздалегідь, а саме: 13.12.2017 (т. 2 а.с. 40 ) в судове засідання не з'явилась, 19.12.2017 р. особисто подала до Святошинського районного суду м. Києва власноручно написану заяву про відкладення слухання справи, у зв'язку з її екстренним направлення на госпіталізацію (т. 2 а.с. 38).

Проте, суд здійснюючи належним чином виклик ОСОБА_1 в призначені заздалегідь судові засідання, вважає можливим розглянути по суті даний позов з постановленням судового рішення, при цьому не приймає до уваги наданий ОСОБА_1 Ордер на екстренну госпіталізацію від 19.12.2017 р. , оскільки даний ордер не свідчить про факт госпіталізації останньої , крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 особисто подала до Святошинського районного суду м. Києва власноручно написану заяву про відкладення слухання справи. Також, суд враховує, що інтереси ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченої Довіреності від 16.06.2017 р. представляє ОСОБА_5, дана довіреність чинна до 16.06.2018 р. та ОСОБА_1 не відзивалась (т. 1 а.с. 192), у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що останній неділений відповідними повноваженням мав право та процесцуальний обов'язок з'явитися до суду та висловити свою думку у судових дебатах, що є останньою стадією судового процесу, яка не допускає заявлення клопотань, зміну предмету позову, тощо.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що основний позов підлягає задоволенню, в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.03.1990 Виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів ОСОБА_3 (на одну особу) видано ордер №244 серії К на право зайняття жилого приміщення, житловою площею 19,1 кв.м., яка складається з однієї ізольованої кімнати за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 9-10).

Встановлено, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» є балансоутримувачем будинку за адресою: АДРЕСА_7 відповідно до розпорядження Святошинської РДА в м. Києві від 06.02.2015 (т. 1 а.с. 201-202).

Встановлено, що 12.04.1974 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (т. 1 а.с. 148).

В судовому засіданні встановлено, що в період з 1974 р. по 15.03.1990 р. ОСОБА_1 фактично проживала з чоловіком у квартирі АДРЕСА_3, хоча прописана була у квартирі АДРЕСА_12, де проживав син з сім'єю. У 1994 р. сім'я сина розпалась і в результаті обміну, син отримав квартиру АДРЕСА_4.

Судом встановлено, що в період з 04.01.1994 р. по 1996 р. ОСОБА_1 була зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_13 на підставі обмінного ордеру (т. 1а.с. 234).

Встановлено, що з 1990 р. по 1996 р. ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_3 проживали у АДРЕСА_7, яку в 1990 р., на підставі ордеру отримав останній. У спірній квартирі зареєстрованим був лише ОСОБА_3

Встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 р. помер (т. 1 а.с. 150).

Судом встановлено, що відповідно до довідки форми №3 від 06.10.2015, ОСОБА_3 знято з реєстрації, у квартирі № АДРЕСА_7 у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_6 р. при цьому, інші особи у вказаному житловому приміщенні зареєстрованими не значаться (т. 1 а.с. 8).

Судом встановлено та підтверджено ОСОБА_1, що остання за життя чоловіка ОСОБА_3 зареєстрованою у спірному житловому приміщенні не була.

Судом встановлено, що після смерті чоловіка ОСОБА_1 без належної правової підстави продовжує проживати у спірній квартирі. Вказані обставини визнані сторонами, підтверджуються листом Подільської РДА в м. Києві від 08.12.014 №96к (т. 1 а.с. 156), актами сусідів від 09.1996, 21.08.2015 (т. 1 а.с. 154-155).

ОСОБА_1 стверджує, що проживає у спірній квартирі як член сім'ї наймача з 1990 р. Іншого житлового приміщення не має. У спірній квартирі проживає постійно, належним чином утримує, сплачує комунальні послуги.

Проте, суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Не дивлячись на ту обставину, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 1974 р. (т. 1 ас. 148), ордер на жиле приміщення № 244 серії К від 15.03.1990 р. на спірну квартиру виданий на сім'ю в складі однієї особи, а саме: ОСОБА_3 без зазначення інших членів сім'ї (інших осіб), в тому числі - дружини ОСОБА_1

Також, суд враховує, що ОСОБА_3 за життя, з приводу реєстрації місця проживання інших сленів сім'ї (осіб), в тому числі ОСОБА_1, як дружини, за адресою спірної квартири, до житлових органів не звертався.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_1 як за життя чоловіка ОСОБА_3 так і після його смерті була зарєєстрована за різними адресами, а саме: АДРЕСА_5, АДРЕСА_6 та на даний момент ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_14, гуртожиток (т. 1 а.с. 191, 237).

У зв'язку з чим в судовому засіданні не встановлено та не підтверджено жодним письмовим доказом фактичне проживання ОСОБА_1 у період з 1974 р. по 1996 р., саме за адресою: АДРЕСА_7, ведення нею господарства, побуту, тощо за вказаною адресою, у зв'язку з чим суд не приймає до уваги надані квитанції на сплату житлово-комунальних послуг, які нараховувались на одну особу - ОСОБА_3

Встановлено, що відповідно до актів від 22.01.2014, 19.05.2015, затверджених директором КП «РЕО-6», начальником ЖЕД-6, при перевірці квартири АДРЕСА_8, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 р. наймача квартири, без належної правової підстви у квартирі проживає ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 11-12). Зі слів сусідів встановлено, що до квартири мешканка рідко навідується. Дані факти зафіксовані актами, затвердженими Начальником ЖЕД-6 від 05.02.2016, 09.02.2016, 29.08.2016, 03.04.2017 (т. 1 а.с. 203-206).

У зв'язку з чим суд не приймає до уваги покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були допитані на стороні ОСОБА_1, оскільки їх показання суперечать наявним в матеріалах справи письмовим доказам.

Судом встановлено, що даний пір виник з тих підстав, що на думку КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», відповідач незаконно проживає у спірній квартирі, оскільки ордер на проживання у спірній квартирі надався на одну особу, встановленого порядку вселення дотримано не було, питання щодо прописки останньої ніколи не вирішувалось, відповідач є зареєстрованою за іншою адресою. При цьому, на думку ОСОБА_1, вона має право на проживання в спірній кімнаті, оскільки фактично проживає більше 10 років, сплачує комунальні послуги, іншого житла для проживання не має.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу України, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видається громадянину на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Стаття 109 Житлового кодексу України передбачає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Згідно ст.ст. 99, 116 ЖК України, будь-яка тривалість користування самовільно зайнятим приміщенням не породжує будь-яких прав на нього.

Судом встановлено, що спірна квартира, яка видавалася за ордером померлому ОСОБА_3, є власністю територіальної громади м. Києва, відноситься до сфери управління Святошинської РДА м. Києва, перебуває у комунальній власності, у господарському відання та обслуговуванні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», тому останній належить право вимоги щодо виселення осіб, які займають приміщення без відповідних правових підстав.

З огляду на викладене, встановленими є обставини того, що наймач спірної квартири ОСОБА_3 за життя письмову згоду на вселення ОСОБА_1 не надавав, питання щодо її реєтрації належним чином ніколи не вирішувалось, в період з 1990 р. по 1996 р. ОСОБА_3 ніколи не звертався до житлових органів щодо реєстрації членів його сім'ї, від нього не надходило заяв про тимчасове проживання в жилому приміщенні інших осіб, нарахування житлово-комунальних послуг здійснювалось з розрахунку на одну особу.

Також суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 під час життя чоловіка, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_15 разом з сином та зверталась за оформленням субсидії за вказаною адресою. З реєстрації за вказаною адресою свідомо не знімалась, зберігаючи прописку за вказаною адресою. На даний момент ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку в Подільському районі м. Києва, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_16.За спірною адресою зареєстрованою не значилась. Вказані обставини пдітверджені особисто ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Судом встановлено, що рішенням Ленінградського (нині Святошинського) районного суду м. Києва від 08.12.1998 р. була розглянута справа за позовом ОСОБА_1 до Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва та ДКПЖГ Ленінградського району м. Києва про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_9 та за зустрічним позовом ДКПЖГ Ленінградського району м. Києва про виселення з вказаного приміщення. Рішенням суду від 08.12.1998 р. в позові ОСОБА_1 відмовлено, вимоги зустрічного позову задоволено, виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_10. Ухвалою судової колегії в цивільних справах Київського міського суду від 07.04.1999 р. рішення суду 08.12.1998 р. залишено без змін (т. 1 ас.43-55, 56-64).

Встановлено, що вказане вище рішення Ленінградського (нині Святошинського) районного суду м. Києва від 08.12.1998 р. набрало законної сили, проте, ОСОБА_1 рішення суду до цього часу не виконує, що підтверджується рядом письмових доказів, а саме: Попередженням Державної виконавчої служби м. Києва від 04.05.2006 р. про необхідність виконання ОСОБА_1 виконавчого листа щодо її примусового виселення; ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.03.2010 р. про зобов'язання державну виконавчу службу виконати в повному обсязі вказаний вище виконачий лист , тощо (т. 1 ас. 82, 84-85 ).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1, після набуття рішення Ленінградського (нині Святоштнського) районного суду м. Києва від 08.12.1998 р. сили, у вересні 2003 р. звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставнами , проте, ухвалою суду від 24.11.2003 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено (т. 1 ас. 67-68).

Як вбачається з мотивів вказаної вище ухвали , судом не прийнято до уваги доводи ОСОБА_1, що рішенням Конституційного Суду України від 14.11.2001 р. поняття "прописка" було визнано неконституційним, оскільки вказане рішення було прийнято після постановлення 08.12.1998 р. рішення Ленінградським районним судом м. Києва, у зв'язку з чим вказана підстава не є нововиявленою. Інших нововиявлених обставин судом не встановлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2004 р. ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 24.11.2003 р. залишено без змін (т. 1 ас. 69-70).

Таким чином, суд приходить до висновку, що з часу постановлення у 1998 р. Ленінградським районним судом м. Києва рішення, ухвали Святошинського раойонного суду м. Києва від 24.11.2003 р. щодо відсутності нововиявлених обставин по справі, інших та нових обставин провомірності зайняття ОСОБА_1 спірної квартири АДРЕСА_11 судом не встановлено, не виявлено та не доведено.

Усі заявлені ОСОБА_1 доводи щодо правомірності її проживання у спірній квартирі були предметом дослідження та перевірки під час розгляду справи у 1998 р. Ленінградським районним судом м. Києва.

При цьому, не дивлячись на те, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва»не є правонаступнком ДКПЖГ, яке було позивачем у справі, розглянутої у 1998 р. Ленінградським районним судом м. Києва, проте, судом встановлено, що позивач за первісним позовом на сьогоднішній день є законним балансоутримувачем будинку АДРЕСА_7 який наділений тотожними повноваженнями, що були і в ДКПЖГ Ленінградського району у 1998 р., в тому числі, на звернення до суду з позовними вимогами про вислення особи з житлового приміщення, яке відноситься до житлового фонду громади.

На підставі зазначеного, позовні вимогиКП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про виселення без надання іншого приміщення, підлягають задоволенню, оскільки вони знайшли підтвердження в ході судового розгляду і є належним чином доведеними, а в задоволенні зустрічної позовної заяви - відмовити.

У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» підлягають стягненню судові витрати, пов'язані з розглядом справи, а саме, судовий збір в розмірі по 1378 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 43, 51, 58, 61, 65, 99, 109, 119 ЖК України, ст.ст. 81, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Основний позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» до ОСОБА_1, третя особа: Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація про виселення - задовольнити.

ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_8 р.н.) виселити з самовільно зайнятої однокімнатної ізольованої квартири комульної власності АДРЕСА_7 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_8 р.н.) на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про визнання права користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: