АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Усика Г.І.

секретар: Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» Брайка Станіслава Анатолійовича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/3308/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року задоволено частково позов Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» (далі по тексту - ПАТ «Енергобанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Енергобанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 96 833,79 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 90 661,36 грн., заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 6 172,43 грн.

Стягнуто ОСОБА_2 на користь ПАТ «Енергобанк» судовий збір у розмірі 1 452,48 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» Брайко С.А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за період з лютого 2015 року по 28 вересня 2015 року, стягнення заборгованості за штрафом за виникненням простроченої заборгованості в розмірі 49 753,81 грн. та штрафу за несанкціонований овердрафт (переліміт) в розмірі 0,04 грн. скасувати. Зазначає, що ОСОБА_2 належним чином не було виконано умови кредитного договору, наміру останнього щодо вжиття заходів з метою виконання зобов'язання шляхом внесення боргу на депозит нотаріуса не вбачається. ОСОБА_2 не звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» для уточнення реквізитів банку або врегулювання заборгованості в подальшому. Вважає, що суд не звернув увагу на те, що згідно Тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка VISA» передбачені штрафні санкції за виникнення простроченої заборгованості та штрафу за користування перелімітом (несанкціонованим овердрафтом), що є тотожними та виникають у зв'язку із простроченням виконання зобов'язань за договором. Звертає увагу на те, що відповідачем в добровільному порядку здійснювалось погашення заборгованості за штрафом за прострочення кредиту, а тому він погодився з такою заборгованістю. При цьому, стягнення заборгованості за штрафом за виникнення простроченої заборгованості та за прострочення кредиту здійснюється за останній рік.

В суді апеляційної інстанції Абогімов О.Ю. в інтересах ПАТ «Енергобанк» апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26 квітня 2012 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA НОМЕР_1, за умовами якого банк надав держателю кредит, шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в межах кредитного ліміту в розмірі 100 000,00 грн. за винятком випадків, передбачених договором, а держатель зобов'язався повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачені договором (а.с.94-97).

Відповідно до умов п. 2.1.1 ПАТ «Енергобанк» було відкрито ОСОБА_2 картковий рахунок № НОМЕР_2 в гривнях, випущено кредитну картку типу Visa Platinum.

Згідно з п. 2.6 вказаного договору сторони погодили, що строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання сторонами цього договору. Якщо не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії кредитної лінії, за умови, що з боку держателя відсутня прострочена заборгованість за кредитом та/або обслуговуванню карткового рахунку, та жодна із сторін в установленому договором порядку не заявить про припинення строку дії кредитної лінії, термін дії кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах.

Відповідно до п. п. 3.3.1, 3.3.6 договору, укладеного між сторонами, держатель зобов'язався вчасно в повному обсязі погашати банку суму боргових зобов'язань, та повністю погасити боргові зобов'язання у день скасування банком кредитного ліміту.

Відповідно до п. 4.1 договору про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки банк зобов'язався зараховувати на картковий рахунок держателя будь-які готівкові та безготівкові кошти, що спрямовуються на погашення заборгованості за кредитом держателя. Банк забезпечує зарахування зазначених коштів на картковий рахунок протягом 1 банківського дня з моменту їх надходження до банку.

За користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом банк щомісячно нараховує проценти, комісії, розраховує та стягує пені та штрафи у розмірі, встановленому Тарифами. Проценти за користування Кредитом (в тому числі простроченим кредитом) і за фактичний час користування таким кредитом протягом всього розрахункового циклу, включаючи день надання зазначених коштів, що передбачено п. п. 5.1, 5.2 кредитного договору.

Згідно з п. 5.7 договору проценти на залишок коштів на картковому рахунку нараховуються згідно тарифів банку.

На підставі положень п.п. 6.1, 6.2 кредитного договору сторони несуть майнову відповідальність в розмірі, передбаченому Тарифами, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором, а також за порушення правил. У випадку несвоєчасного погашення мінімального платежу чи виникнення овердрафту, держатель зобов'язаний сплатити на користь банку штраф у розмірі, передбаченому тарифами.

В грудні 2015 року ПАТ «Енергобанк» порушило перед судом питання про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, яка за наданими позивачем розрахунками станом на11 грудня 2015 року становить 169 287,50 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 90 661,36 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості - 49 753,81 грн.; заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт (переліміт) - 0,04 грн.; заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) - 1 650,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 27 222,29 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Енергобанк», стягнувши з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Енергобанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 96 833,79 грн., яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 90 661,36 грн., заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 6 172,43 грн.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положенням ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 неналежним чином виконував зобов'язання за договором про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки НОМЕР_1 від 26 квітня 2012 року, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Матеріали справи не містять доказів оспорення відповідачем факту укладення кредитного договору, відкриття йому рахунку та отримання кредитної картки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 22 січня 2015 року №48/БТ ПАТ «Енергобанк» віднесено до категорії проблемних та запроваджено особливий режим контролю за діяльністю Банку. В ПАТ «Енергобанк» було запроваджено тимчасову адміністрацію згідно з постановою Правління Національного банку України № 96 від 12 лютого 2015 року та віднесено ПАТ «Енергобанк» до категорії неплатоспроможних. Тимчасова адміністрація була запроваджена строком на три місяці з 13 лютого 2015 року по 12 травня 2015 року.

30 квітня 2015 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 93 щодо продовження строків здійснення тимчасової адміністрації та повноважень Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Енергобанк» до 11 червня 2015 року.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 11 червня 2015 року №370 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Енергобанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 червня 2015 року №115 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Енергобанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Енергобанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» ОСОБА_8 строком на 1 рік з 12 червня 2015 року по 11 червня 2016 року включно (а.с.108).

З моменту введення тимчасової адміністрації ПАТ «Енергобанк» було змінено реквізити, на які позичальники зобов'язані вносити відповідні платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами.

Як було встановлено судом, з лютого 2015 року ОСОБА_2 був позбавлений можливості здійснювати платежі в рахунок виконання зобов'язань за договором про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки НОМЕР_1 від 26 квітня 2012 року, які до цього періоду виконувались належним чином, що не заперечувалось представником позивача.

Відповідно до п.8.4 вказаного договору усі зміни та доповнення до цього договору, крім змін та доповнень банком правил та тарифів, а також змін розміру кредитного ліміту в порядку, передбаченому п.3.2.3 цього договору та правилами, вносяться сторонами шляхом підписання додаткових договорів до цього договору чи обміну сторонами листами, які стають невід'ємною частиною цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, і не заперечувалось сторонами, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» 28 вересня 2015 року надіслала на адресу відповідача повідомлення-вимогу, в якій зазначено про наявність заборгованості за кредитним договором та повідомила нові реквізити для сплати зазначеної заборгованості, що є відмінними від погоджених сторонами реквізитів в договорі для сплати заборгованості і всіх платежів.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Зважаючи на те, що ПАТ «Енергобанк» повідомило ОСОБА_2 про новий порядок внесення платежів в рахунок погашення зобов'язань за укладеним кредитним договором, надіславши повідомлення лише 28 вересня 2015 року, а з лютого 2015 року відповідач був позбавлений можливості належним чином виконувати свої зобов'язання у спосіб, передбачений договором, порушення зобов'язань ОСОБА_2 сталось з вини позивача, який у належний спосіб не повідомив держателя картки про рахунки для виконання зобов'язань за укладеним 26 квітня 2012 року договором про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність визначених законом підстав для відстрочення виконання зобов'язань відповідача до 28 вересня 2015 року та відсутність підстав для сплати процентів та штрафних санкцій за період з лютого 2015 по 28 вересня 2015 року в зв'язку з простроченням кредитора.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» для уточнення реквізитів банку або врегулювання заборгованості в подальшому та не вчинив дій щодо вжиття заходів з метою виконання зобов'язання шляхом внесення суми боргу на депозит нотаріуса, оскільки відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства обов'язок прийняти належне виконання зобов'язання покладено саме на кредитора, в той час як ст.537 ЦК України регламентує лише право боржника виконати свій обов'язок у встановлений даною нормою спосіб.

Також суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку про стягнення нарахованого штрафу за несанкціонований овердрафт у розмірі 0,04 грн., оскільки дані вимоги заявлені з пропуском позовної давності. Так, з наданого банком розрахунку (а.с.5) вбачається, що дані штрафні санкції нараховані позивачем за період з 27 квітня по 24 травня 2012 року. В силу положень ст. 258 ЦК України для вимог про стягнення неустойки встановлена спеціальна позовна давність тривалістю 1 рік. Про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності в ході судового розгляду заявив представник відповідача (а.с.155-156).

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення штрафів за період листопад-грудень 2015 року та стягнення нарахованого штрафу за прострочення кредиту в розмірі 1650,00 грн. (константа).

Відмовляючи в стягненні штрафу за період-грудень 2015 року суд першої інстанції послався на неможливість використання розрахунку, наданого банком, оскільки загальна сума простроченої заборгованості, з якої нараховується сума штрафу, містить в собі, окрім суми тіла кредиту, нараховані за весь період прострочення відсотки, в тому числі і за період лютий-вересень 2015 року, у стягненні яких судом було відмовлено, та відсутність спеціальних знань у даній галузі, що позбавило суд зробити розрахунок самостійно.

Крім того, на думку суду, відсутні правові підстави для стягнення нарахованого штрафу за простроченні кредиту у розмірі 1650 грн.(константа), оскільки ні при зверненні до суду, ні в ході судового розгляду представник позивача не зміг пояснити на підставі яких положень договору заявлені дані вимоги, і наявність таких штрафних санкцій, як константа не передбачена погодженими тарифами.

Дані висновки суду першої інстанції є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до п. п. 3.3.1, 3.3.6 договору, укладеного між сторонами, держатель зобов'язався вчасно в повному обсязі погашати банку суму боргових зобов'язань, та повністю погасити боргові зобов'язання у день скасування банком кредитного ліміту.

За користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом банк щомісячно нараховує проценти, комісії, розраховує та стягує пені та штрафи у розмірі, встановленому Тарифами.

На підставі положень п.п. 6.1, 6.2 кредитного договору сторони несуть майнову відповідальність в розмірі, передбаченому Тарифами, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором, а також за порушення правил. У випадку несвоєчасного погашення мінімального платежу чи виникнення овердрафту, держатель зобов'язаний сплатити на користь банку штраф у розмірі, передбаченому Тарифами.

Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що згідно Тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка VISA» передбачені штрафні санкції у вигляді штрафу за виникнення простроченої заборгованості та штрафу за користування перелімітом (несанкціонованим овердрафтом), що є тотожними та виникають у зв'язку із простроченням виконання зобов'язань за договором, оскільки вказані штрафи дійсно передбачені умовами договору.

Згідно Тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка VISA», затверджених рішенням Тарифного комітету №65 від 10.04.2012, (а.с.102) встановлений розмір штрафу за виникнення простроченої заборгованості у розмірі 50 грн. + 0,2% в день від суми простроченої заборгованості.

Представник позивача в ході апеляційного розгляду пояснив, що для легшого сприйняття розрахунку заборгованості суми штрафу при проведенні такого розрахунку спочатку вираховується константа, а в подальшому застосовується формула відповідно до затверджених Тарифів. Сума константи також була збільшена, відповідно до наданого банком розрахунку, вона становить 150 грн. Ця обставина була відома відповідачу, оскільки нарахований штраф в визначеному розмірі ним погашався протягом 2014 року.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору сума штрафу за період з 28.09.2015 по 10.12.2015 становить 8 497 грн. 45 коп. виходячи з наступного розрахунку.

Як убачається з розрахунку, наданого позивачем (а.с.6), станом на 01.1.2015 заборгованість по тілу кредиту - 90 661,36 грн., сума нарахованих відсотків - 2 695 грн.; станом на 01.11.2015 заборгованість по тілу кредиту - 90 661,36 грн., сума нарахованих відсотків - 2 608,07 грн.; станом на 01.12.2015 заборгованість по тілу кредиту - 90 661,36 грн., сума нарахованих відсотків -869,36 грн.

Відповідно сума заборгованості, за несвоєчасну сплату якої нараховується штраф за визначені періоди становить: 28.09-01.10.2015 (3 дні) - 90 661,36 грн., 01.10-31.10.2015 (31 день) - 93 356,36 грн.(тіло кредиту плюс відсотки), 01.11-30.11.2015 (30 днів) - 93 269,43 грн., 01.12-10.12.2015 (10 днів) - 91 530,72 грн.

Сума штрафу відповідно становить:

90 661,36 : 100 х 0,2 х 3 = 543,97 грн. + 150 грн.(константа)

93 356,36 : 100 х 0,2 х 31 = 5 788,09 грн. + 150 грн.(константа)

93 269,43 : 100 х 0,2 Х10 = 1 865,39 грн., при цьому константа не застосовується, оскільки не повний період( місяць).

Загальна сума штрафу становить 8 197,45 грн. + 300 грн.(константа за два повних місяці) = 8 497,45 грн.

Таким чином, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог про стягнення штрафу за прострочення виконання зобов'язання з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Енергобанк» 8 497,45 грн. штрафу, з яких 300 грн. штрафу (константа), за прострочення ним виконання зобов'язання за договором від 26.04.2012.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» Брайка Станіслава Анатолійовича задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення штрафу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» штраф за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 8 497, 45 (вісім тисяч чотириста дев'яносто сім) грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

Г.І.Усик