Єдиний унікальний номер 725/1962/17
Номер провадження 4-с/725/9/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2017 року . Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Галичанського О.І.,

при секретарі Симик І.М.,

за участю представника заявників ОСОБА_1,

представника стягувача ОСОБА_2,

та державного виконавця Коломійчук В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на постанови державного виконавця ЧМВ ДВС Головного територіального управління юстиції про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих Першотравневим районним судом м.Чернівці 15.05.2015 року у справі №725/3458/13-ц, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 в інтересах заявників звернувся до суду з вище вказаною скаргою та просив визнати незаконними і протиправними постанови державного виконавця ЧМВ ДВС Головного територіального управління юстиції ОСОБА_6 від 23.11.2016 року про закриття виконавчого провадження №47635748; від 07.12.2016 року про закриття виконавчого провадження №47635808 та від 07.12.2016 року про закриття виконавчого провадження №47635779 з примусового виконання виконавчих листів виданих Першотравневим районним судом м. Чернівці 15.05.2015 року у справі №725/3458/13-ц про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення заявників з квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування вказаних вимог посилався на наступні обставини.

Так, з метою примусового виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.03.2015 року про виселення скаржників з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення з метою усунення комунальному підприємству Чернівецький академічний обласний Український музично-драматичний театр ім. О.Кобилянської перешкод у користуванні вказаним нерухомим майном, було видано виконавчі листи за кількістю відповідачів та за кожним виконавчим листом відкритті виконавчі провадження.

У звязку з тим, що виконання рішення суду потребувало значного часу, зокрема для вивезення особистих речей боржників, останні звернулись до суду з заявою про відстрочку виконання рішення, яка неодноразово розглядалась судами різних інстанцій та ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25.02.2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 01.12.2016 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої та апеляційної інстанції, заявники оскаржили їх в касаційному порядку та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.12.2016 року відкрито касаційне провадження та на момент звернення з даною скаргою до суду касаційним судом їх касаційна скарга на ухвалені судами першої та апеляційної інстанції рішення у справі про відстрочку виконання рішення не розглянута.

Вважає, що підставою для прийняття оскаржуваних постанов про закінчення виконавчого провадження був акт державного виконавця від 15.07.2016 року згідно якого під час виходу державного виконавця за адресою місця знаходження вказаної квартири, останнім було встановлено, що двері в квартиру відчинені, боржників в квартирі не виявлено та вони там не проживають, майно в квартирі відсутнє, окрім дивану, який знаходився на балконі в поламаному вигляді. Разом з тим, боржники не були належним чином повідомленні, що безпосередньо 15.07.2016 року відбудеться саме процедура їх примусового виселення з квартирии. Той факт, що двері квартири були відчинені свідчить про можливе незаконне проникнення в житло, з урахуванням того, що представники стягувача неодноразово намагались ініціювати примусове проникнення у житлове приміщення в рамках виконавчого провадження, а також в присутності працівників поліції та ПП «Житлосервіс», а боржники ключів від квартири нікому не передавали. Крім того, висновки державного виконавця у вказаному акті про те, що у квартирі були відсутні меблі не відповідають дійсності, оскільки заявники на протязі 23 років проживали у вказаному житловому приміщенні та кількість їх меблів в квартирі була значною.

Копії вказаних вище постанов про закінчення виконавчого провадження на адресу боржників та їх представника не направлялись, а тому вважає, що строк на їх оскарження обчислюється з моменту фактичного їх отримання в приміщенні виконавчої служби.

Також зазначав, що оскаржувані постанови порушують право заявників на повагу до їх житла, а також майна, яке знаходилось у вказаній вище квартирі.

В судове засідання заявники не зявились, в їх інтересах діяв представник ОСОБА_1, який скаргу підтримав та просив задовольнити, надав суду пояснення аналогічні змісту скарги.

Представник стягувача та державний виконавець в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги, вважаючи її безпідставною, а оскаржувані постави такими, що відповідають вимогам закону.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 працівник поліції та ОСОБА_8 слюсар, показали, що вони були присутні у літку 2016 року при примусовому виселені заявників, проте останніх в квартирі не було, двері були відчинені та в квартирі були відсутні будь-які речі, окрім старого дивану та сміття.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він працює в Чернівецькому музично-драматичному театрі та він був присутній при виконавчих діях щодо виселення родини ОСОБА_5 з належної театру квартири. Вказував на те, що під час вчинення виконавчих дій боржники та їх речі у вказаній квартирі були відсутні, двері відчинені.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він працював директором Чернівецького музично драматичного театру ім.. ОСОБА_11 та виявлений у квартирі АДРЕСА_1 диван за його розпорядженням був виданий ОСОБА_5 як працівнику театру, оскільки влаштувавшись на роботу, у останнього були відсутні необхідні речі побуту.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін виконавчого провадження та державного виконавця, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

За змістом ст.ст. 55,124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Судом встановлено, що з метою примусового виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.03.2015 року судом видано виконавчі листи про усунення комунальному підприємству Чернівецький академічний обласний Український музично-драматичний театр ім. О.Кобилянської перешкод у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення.. На підставі вказаних виконавчих листів ЧМВ ДВС Головного територіального управління юстиції відкрито виконавче провадження та державним виконавцем вчинялись відповідні виконавчі дії.

15.07.2016 року державним виконавцем Савка М.С. складено акт про те, що виходом за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 223А/21 було встановлено, що двері квартири відчинені, боржників в квартирі не виявлено та останні там не проживають, майна в квартирі не виявлено, крім дивана, який знаходиться на балконі в поламаному стані (а/с 10).

Частиною третьою ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Постановою державного виконавця Коломійчук В.П. від 23.11.2016 року закінчено виконавче провадження ВП № 47635748 щодо боржника ОСОБА_5 (а/с 5).

07.12.2016 року державним виконавцем Коломійчук В.П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження , щодо боржника ОСОБА_3 (а/с 6).

Крім того, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень від 04.05.2017 року, виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_4 ВП № .12.2016 року закінчено у звязку з фактичним повним виконанням рішення.

Перевіривши постанови державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень ВП № 47635748 , ВП №47635808 , ВП № 47635779 їх законність та обґрунтованість, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Зі змісту оскаржуваних постанов, а також вказаного витягу, вбачається, що вони винесені з урахуванням обставин викладених в акті державного виконавця від 15.07.2016 року, у звязку з чим державний виконавець прийшов до висновку, що рішення суду про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення вказаними боржниками виконане в повному обсязі.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення. Судом встановлено, 04.07.2016 року на адресу боржників та їх представника державним виконавцем було направлено повідомлення про те, що боржниками добровільно рішення суду про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення не виконано та виконавчі дії будуть проводитись 15.07.2016 року об 11 год. 00 хв. (а/с 9).

Згідно ч. 4,5,8 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виселення здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції. Якщо виконання рішення здійснюється за відсутності боржника, державний виконавець зобовязаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем. Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове виселення.

Зі змісту акту державного виконавця від 15.07.2016 року вбачається, що при вчиненні виконавчих дій щодо виселення заявників були присутні поняті, інспектор ЧВП ГУНП в Чернівецькій області та представник ПП «Житлосервіс», а також представник стягувача.

Будь-яких доказів на спростування обставин викладених у вказаному акті, зокрема щодо відсутності боржників і будь-якого майна, крім поламаного дивану, за вказаною адресою матеріали справи не містять.

В матеріалах справи містяться акти державного виконавця від 17.12.2015 року, 10.12.2015, 15.03.2016 року, відповідно до яких останній встановлював, що за показами сусідів боржників з грудня 2015 року за вказаною вище адресою ніхто не бачив та двері квартири були зачиненими.

Посилання представника заявників на те, що оскаржувані постанови винесені в період прийняття до провадження Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційної скарги на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 01.12.2016 року, якою залишено без змін ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25.02.2016 року про відмову в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду не знайшло свого підтвердження належними і допустимими доказами. Крім того, рішення апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Також, слід зазначити, що примусове виселення боржника є виконавчою дією, а тому надіслане державним виконавцем повідомлення на адресу боржників про дату та час вчинення виконавчої дії в рамках примусового виконання рішення суду про їх примусове виселення є належним повідомленням про час та місце проведення такої виконавчої дії.

Судом встанволено, що на момент здійснення виконавчих дій боржники у спірному житлі не проживали і їхнього майна там не було.

Таким чином, держаний виконавець прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для закінчення вказаних вище виконавчих проваджень у звязку з повним виконанням боржниками судового рішення.

Наявна в оскаржуваних постановах технічна описка в даті складення акту на підставі якого державний виконавець прийшов до висновку про закінчення виконавчого провадження не вливає на законність та обґрунтованість прийнятих ним рішень.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 55,124 Конституції України, ст..ст. 39,66 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3,4,11, 208, 209, 210, 293, 383-388 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на постанови державного виконавця ЧМВ ДВС Головного територіального управління юстиції про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих Першотравневим районним судом м.Чернівці 15.05.2015 року у справі №725/3458/13-ц відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський