ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (будинком), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що він є власником будинку № 18 по вулиці Житомирська (Чапаєва) у місті Фастові Київської області, у якій крім нього зареєстрована ОСОБА_2, дочка бувшого власника будинку ОСОБА_3, яка фактично тривалий час в зазначеному будинку не проживає, у житловому приміщенні відсутні її особисті речі.

Таким чином позивач просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 18 по вул. Житомирська (Чапаєва) в місті Фастові Київської області.

Позивач в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на вищевказані обставини та просив справу розглянути без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, що підтверджується розміщеним в газеті «Час Київщини» від 02 червня 2017 року № 21 (264) оголошенням про її виклик до суду.

Дослідивши матеріали справи суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами щодо права користування жилим приміщенням, регулюються положеннями статей 71 і 72 Житлового кодексу Української РСР, відповідно до яких при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить житловий будинок, що розташований за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Чапаєва, 18 свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.07.2015 року, зареєстровано в реєстрі за № 1000 (а.с.7).

Згідно довідки від 23.03.2017 року №261 позивач ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свердлова), 2 без реєстрації з 16.11.2014 року по теперішній час (а.с.8).

Відповідно до довідки від 07.06.2013 року №146, затвердженою головою комітету самоорганізації населення мікрорайону Каблубиця ОСОБА_4, ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_3, згідно запису з будинкової книги ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 21.08.1998 року, з 2000 року і по даний час за даною адресою не проживає. Те, що відповідач не проживає в зазначеному будинку підтверджується також актом від 23травня 2017 року. При обстеженні також встановлено, що житловий будинок знаходиться в аварійному стані, речі та меблі в будинку відсутні (а.с.8-9).

Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникають у практиці застосування судами Житлового кодексу України», висловив правову позицію, відповідно до якої у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо).

За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 перешкоджає проживанню відповідачки в спірному будинку, а також будь-якої домовленості між сторонами щодо користування вказаним житлом.

Відповідач до суду із заявою про продовження строку збереження за нею житлового приміщення не зверталася, не надала доказів поважності причин відсутності у будинку понад встановлений строк.

У статті 6 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Таким чином, у судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідач у зв'язку з обраним нею способом життя, за власною ініціативою і у добровільному порядку залишила будинок № 18 по вул. Житомирська (Чапаєва) в м. Фастові Київської області. Протягом тривалого часу вона не робила спроб самостійно прийти та вселитися до нього, таких вимог у встановленому законом порядку не ставила. Під час своєї відсутності в будинку відповідач плату за житло, комунальні послуги не вносила.

Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що право ОСОБА_2 на користування житлом зі сторони ОСОБА_1 порушено не було, відповідач відсутня в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратила право користування ним, у зв'язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10,60,212-215 ЦПК України, ст.ст. 71,72 ЖК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинком № 18 по вул. Житомирська (Чапаєва) в м. Фастові Київської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,судовий збір у розмірі 640 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_5