Справа № 487/2371/17
Провадження № 2/487/1504/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Андрощука В.В., при секретарі Плетенчук О.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Миколаївської міської Ради про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської Ради, яким просила встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_4 на час його смерті, а саме 11.12.2010 року. Встановити факт її проживання однією сімєю з ОСОБА_3, померлою 28.11.2015 року. Визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири 60 по вул.Озерній (ОСОБА_5), 19-б у м.Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 28.11.2015 року.

В заяві ОСОБА_2 зазначила, що квартира 60 по вул.Озерній, (ОСОБА_5), 19-б у м.Миколаєві належала на праві власності ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_3. За життя ОСОБА_6 та ОСОБА_4 склали заповіт на її імя, на все належне їм майно.

ОСОБА_2 стала проживати в квартирі 60 по вул.Озерній, (ОСОБА_5), 19-б у м.Миколаєві спільно з сімєю ОСОБА_4 з початку 2010 року, здійснюючи догляд за ними.

17.08.2010 року ОСОБА_6 померла, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини спірної квартири, право власності на яку, вона оформила, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

11.12.2010 року ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини спірної квартири, яку фактично прийняла донька померлого ОСОБА_7, так як на момент смерті спадкодавця проживала та була зареєстрована разом з ним за адресою спадкового майна, особисто вона та ОСОБА_3 до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не зверталися.

28.11.2015 року ОСОБА_3 померла, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частини квартири 60 по вул.Озерній, (ОСОБА_5), 19-б у м.Миколаєві.

У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, як спадкоємець четвертої черги, однак у прийняті заяви їй було відмовлено по причині відсутності доказів її спільного проживання зі спадкодавцем більше пяти років на час відкриття спадщини.

Посилаючись на те, що з початку 2010 року по день смерті ОСОБА_3 мешкала разом з нею за адресою спадкового майна, тривалий час піклуючись та матеріально утримуючи спадкодавця та її батьків, здійснила їх поховання та утримувала спадкове майно, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, підтвердила фактичні обставини викладені у заяві.

До судового засідання представник відповідача не зявився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, постановивши рішення у відповідності до вимог закону, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Вислухавши пояснення представника позивача, покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_3. на праві спільної сумісної власності, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, видане 11.05.1995 року ЖКП ДП «ЧСЗ» на підставі розпорядження №3533 від 27.04.1995 року, належала квартира 60 по вул.Озерній, (ОСОБА_5), 19-б у м.Миколаєві.

За життя, 05.03.2010 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 склали заповіт, за яким заповіли належні їм частки квартири позивачу по справі.

ОСОБА_6 померла 17.08.2010 року (свідоцтва про смерть 1-ФП №128298 від 23.08.2010 року).

09.11.2015 року ОСОБА_2, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину спірної квартири, після смерті ОСОБА_6, померлої 17.08.2010 року.

ОСОБА_4 помер 11.12.2010 року свідоцтва про смерть 1-ФП №133726 від 14.12.2010 року).

ОСОБА_3 є донькою померлого ОСОБА_4, (Свідоцтва про народження VII-УР №0935252 від 27.07.1968 року).

На момент смерті батька ОСОБА_3 була зареєстрована та фактично проживала з ним у квартирі 60 по вул. Озерній (ОСОБА_5), 19-б у м.Миколаєві, що підтверджується Довідкою Ф-3 №477 від 10.03.2017 року.

Позивач та ОСОБА_3, у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не зверталися.

З урахуванням встановлених фактичних обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 з урахуванням положень ст..1268 ЦК України, фактично прийняла спадщину, після смерті батька, як спадкоємець першої черги за законом, оскільки на момент смерті спадкодавця проживала та була зареєстрована з ним, а в подальшому володіла та користувалася спірною квартирою.

28.11.2015 року ОСОБА_3 померла (свідоцтво про смерть І-ФП №232259 від 10.12.2015 року)

Як було встановлено у судовому засіданні з січня 2010 року позивач стала проживати однією сімєю з ОСОБА_3 за адресою м.Миколаїв вул. Озерна (ОСОБА_5), 19-б кв.60 оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 по причині віку та хвороб потребувала постійного догляду.

Викладене підтверджується показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які суду показали, що вони близькі знайомі, як позивачки так і померлої ОСОБА_3. З початку 2010 року ОСОБА_2 постійно, спільно стала проживати з сімєю ОСОБА_3, у квартирі 60 по вул.Озерній (ОСОБА_5), 19-б у м.Миколаєві. Позивач піклувалася, здійснювала догляд та матеріально забезпечувала як ОСОБА_3 та і її померлих батьків. Після смерті ОСОБА_3 здійснила її поховання та продовжує нести витрати по утриманню спірної квартири.

Факт спільного проживання позивача з ОСОБА_3 та ведення спільного господарства також знайшов своє підтвердження письмовими доказами по справі, а саме квитанціями по сплаті комунальних послуг та витрат по утриманню квартири 60 по вул.Озерній (ОСОБА_5), 19-б у м.Миколаєві, та квитанції по оплаті ритуальних послуг по похованню всіх членів сімї ОСОБА_3..

Відповідно до ст..1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як було встановлено судом, після смерті ОСОБА_3, у строк, передбачений ст..1270 ч.1 ЦК України ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець четвертої черги за законом, однак у прийняті заяви їй було відмовлено по причині відсутності доказів її спільного проживання зі спадкодавцем більше пяти років на час відкриття спадщини.

Відповідно до п.п.2, 21 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними; якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємиць має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Таким чином, суд вважає, обґрунтованими вимоги позивачки, щодо встановлення фактів постійного проживання ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_4 на час його смерті, а саме 11.12.2010 року; та її (позивачки) проживання однією сімєю з ОСОБА_3, померлою 28.11.2015 року.

Вирішуючи вимоги, щодо визнання права власності на 2/3 частини спірної квартири, суд виходить з наступного.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частини квартири 60 по вул.Озерній (ОСОБА_5), 19-б у м.Миколаєві.

Положеннями ст..1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, позивач набула право спадкування після смерті ОСОБА_3, як спадкоємець за законом четвертої черги

Відповідно до ст..1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як було встановлено судом, у строк, передбачений ст..1270 ч.1 ЦК України ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у прийняті заяви їй було відмовлено.

Відповідно до положень ст..1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Інші спадкоємці, після смерті ОСОБА_3 відсутні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спадкові права позивача порушені та підлягають поновленню, шляхом визнання за нею права власності на 2/3 частини квартири 60 по вул.Озерній (ОСОБА_5), 19-б у м.Миколаєві.

Керуючись ст.. ст.. 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_4, померлим 11.12.2010 року на час відкриття спадщини.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_2 із ОСОБА_3, померлою 28.11.2015 року з січня 2010 року по день її смерті.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини квартири 60 по вул.Озерній (ОСОБА_5), 19-б у м.Миколаєві, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 28.11.2015 року.

Рішення набуває законної сили через 10 днів з моменту винесення. Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва у порядку передбаченому ст.. 294, 296 ЦПК України

Суддя: В.В.Андрощук