Справа № 388/953/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
14.12.2017 року Долинський районний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого - судді Баранського Д.М.,
за участю секретаря Кіцану Г.Я.,
представника ОСОБА_1,
розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до селянського (фермерського) господарства «Павел», ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними, -
У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що є власником земельних ділянок площею 3,6665 га та 6,0684 га, що знаходяться на території Пишненської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.
У зв'язку із систематичною несплатою СФГ «Павел» орендної плати, позивач у 2016 році звернувся до суду з позовом про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі.
При розгляді судом справи встановлено, що ОСОБА_3 на підставі довіреності останні п'ять років отримував орендну плату за ОСОБА_2, однак про це не повідомляв, а отриману орендну плату не повертав.
У зв'язку із вищезазначеним, ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Величка В.О. із заявою про скасування довіреності від 11 листопада 2005 року.
25 липня 2016 року зареєстровано припинення довіреності від 11 листопада 2005 року.
Наприкінці 2016 року ОСОБА_2 отримав інформацію з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки площею 6,0684 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_3 та площею 3,6655 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_4, дізнавшись, що СФГ «Павел» за іншими правочинами, що не були предметом спору зареєструвало право оренди на ці земельні ділянки. Про ці обставини СФГ «Павел» при розгляді у суді спору не повідомляло.
Отримавши копії спірних договорів оренди землі, ОСОБА_2 встановив, що 17 травня 2016 року та 7 липня 2016 року між ОСОБА_3, який діяв від його імені та СФГ «Павел» укладено нові договори оренди землі на строк сорок дев'ять років, зареєстровані 21 травня 2016 року та, відповідно 22 липня 2016 року.
Позивач зазначає, що ОСОБА_3 на час укладення спірних правочинів був головою СФГ «Павел», тобто його представником, а також одночасно представником ОСОБА_2, що є порушенням ч. 3 ст. 238 ЦК України, а тому спірні правочини підлягають визнанню недійсними.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, ОСОБА_1 позов підтримав за обставин зазначених у ньому, попросив позов задовольнити.
Представник відповідача СФГ «Павел» у судове засіданні не з'явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав.
Відповідач ОСОБА_3, який одночасно є представником СФГ «Павел» за установчими документами у судове засідання не з'явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав.
Оскільки відповідачі від яких не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності у судове засідання не з'явились, про причину неявки не повідомили, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.
Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 17 травня 2017 року вищезазначений позов залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (а. с. 24).
17 травня 2016 року між ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_2 та СФГ «Павел» укладено договір оренди землі площею 6,0684 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_3, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис за № 14704361 від 21 травня 2016 року (а. с. 18-20).
7 липня 2016 року між ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_2 та СФГ «Павел» укладено договір оренди землі площею 3,6655 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_4, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис за № 15639211 від 22 липня 2016 року (а. с. 21-23).
Отже, спірні правочини укладено під час вирішення судом спору у справі за позовом ОСОБА_2 до СФГ «Павел» про стягнення орендної плати та розірвання договору оренди землі.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ст. 203 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.
Відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.
Судом установлено, що ОСОБА_3 є головою (керівником, підписантом) селянського (фермерського) господарства «Павел», тобто є представником цього суб'єкта господарювання.
До вищезазначеного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 23 вересня 2014 року № 3-110гс14.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивач ОСОБА_2 у цій справі поніс судові витрати, що складаються з 1280 грн витрат зі сплати судового збору, що підлягають стягненню з СФГ «Павел» та ОСОБА_3 у рівних частках.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 27 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 203, 215, 236, 238 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 64, 79, 88, 212-215, 218, 224-228, 294 ЦПК України суд, -
Задовольнити позов ОСОБА_2 до селянського (фермерського) господарства «Павел», ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними.
Визнати недійсним договір оренди землі площею 6,0684 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_3, укладений 17 травня 2016 року між ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_2 та селянським (фермерським) господарством «Павел», про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис за № 14704361 від 21 травня 2016 року.
Визнати недійсним договір оренди землі площею 3,6655 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_4, укладений 7 липня 2016 року між ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_2 та селянським (фермерським) господарством «Павел», про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис за № 15639211 від 22 липня 2016 року.
Стягнути з селянського (фермерського) господарства «Павел» (ідентифікаційний код 31217730) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) по 640 грн (шістсот сорок гривень) з кожного понесених судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення виготовлений 18 грудня 2017 року.
Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський