Справа № 146/466/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"15" червня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

за участю секретаря Бойко Т.Є.,

представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Томашполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків повязаних із знеціненням валюти на день платежу,

ВСТАНОВИВ:

5 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь збитки, повязані із знеціненням валюти на день платежу в розмірі 8796, 60 грн.

Даний позов обґрунтований наступним.

Рішенням Томашпільського районного суду від 4 лютого 2002 року в цивільній справі № 2-113/2002 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу по договору позики було встановлено, що ОСОБА_4 14 січня 2001 року позичила у ОСОБА_2 в борг по договору позики 400 доларів США, які зобовязувалася повернути до 10 березня 2001 року, що підтверджувалося відповідною розпискою.

Згідно діючого на той час курсу валют було вирішено стягнути з відповідачки на її користь 2128,40 грн. боргу по договору позики.

Дане рішення суду боржником добровільно виконано не було у звязку з чим ОСОБА_2 був поданий виконавчий лист до Томашпільського районного відділу державної виконавчої служби.

Головним державним виконавцем Томашпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 31 січня 2017 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

В звязку з тим, що рішення Томашпільського районного суду від 4 лютого 2002 року в цивільній справі № 2-113/2002 по даний час не виконане, ОСОБА_2 вважає за необхідне звернутися до суду з даною заявою.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, однак представник позивачки адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позові.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Зазначила, що вона вже двічі повертала борг ОСОБА_2 Спочатку вона повернула 100 доларів, а решту в гривнях по курсу на протязі 2002 року, однак підтверджуючих документів надати не змогла. З 2007 року по 2017 рік ОСОБА_2 приходила до неї, вони спілкувалися та підтримували дружні відносини і ніяких претензій з приводу позики позивачка не заявляла. Про даний факт відповідачка дізналася коли отримала виконавчий лист. В державного виконавця вона взяла суму і рахунок, сплатила відповідну суму грошових коштів на вказаних рахунок і передала квитанцію у виконавчу службу. Це відбувалося в квітні 2017 року.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 4 лютого 2002 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу по договору позики вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2128,40 грн боргу по договору позики.

З мотивувальної частини вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_4 14 січня 2001 року позичила 400 доларів США у ОСОБА_2, які зобовязалася повернути до 10 березня 2001 року, що підтверджується розпискою, однак ОСОБА_4 свої зобовязання у вказаний строк не виконала тому ОСОБА_2 була вимушена звернутися до суду.

Зазначене рішення набрало законної сили 4 березня 2002 року (а.с.6) 1 грудня 2016 року Томашпільським районним судом Вінницької області на примусове виконання даного рішення виданий виконавчий лист № 2-113/2002. (а.с.7) 31 січня 2017 року головним державним виконавцем Томашпільського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-113/2002 виданого 1 грудня 2016 року. (а.с.8) Згідно наданої відповідачкою квитанції від 31 березня 2017 року вбачається що ОСОБА_3 сплатила грошові кошти в розмірі 2244,24 грн на рахунок Томашпільського РВ ДВС ГУТЮ, призначення платежу виконавчий збір. Дані обставини визнаються сторонами та ними не оспорюються. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У частині другій статті 16 ЦК України зазначені способи захисту цивільних прав та інтересів. У разі порушення цивільного права у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення, тобто особа має право обирати той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2. ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини. Несвоєчасне виконанням грошових зобовязань може бути підставою для відповідальності боржника, встановленої ч. 2 ст. 625 ЦК України у вигляді сплати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В свою чергу, згідно зі статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, разом з тим, навіть при наявності судового рішення, як акту правосуддя, але яке не виконано зобовязання (в тому числі грошове) є чинним. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом. Вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобовязань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги. При цьому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні). Ця норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України, згідно з якою зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України, як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак, не містить заборони на вираження у договорі грошових зобовязань в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобовязання у випадках зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», передбачено, що зобовязання припиняється із підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Отже, саме лише прийняття Томашпільським районним судом рішення від 04.02.2002 р. про задоволення вимог ОСОБА_2, яке на даний час не виконано в установленому законом порядку не припиняє зобовязальних відносин сторін і не звільняє боржника ОСОБА_3 від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє позивачки права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Оскільки, рішення суду від 04.02.2002 р. про стягнення з ОСОБА_3 боргу фактично не виконано, відповідачкою на підтвердження своїх доводів про виплату боргу не надано належних та допустимих доказів, ОСОБА_2 як кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань аж до повного виконання грошового зобовязання, тому позов підлягає задоволенню. Станом на 3 квітня 2017 року офіційний курс НБУ становить 2702,1745 за 100 доларів США. ( а.с.9), тому 400 доларів США за офіційним курсом становить 10808, 70 грн. Враховуючи зазначене слід стягнути з ОСОБА_3 8796, 60 грн ( 10808, 70 грн 2128, 40 грн). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідачки ОСОБА_3 необхідно стягнутив дохід держави 640 грн. судового збору. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 3, 4, 11, 15, 16, 509, 524, 526, 533, 599, 625 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків повязаних із знеціненням валюти на день платежу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збитки, повязані із знеціненням валюти на день платежу в розмірі 8796, 60 грн. ( вісім тисяч сімсот девяносто шість гривень 60 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в розмірі 640 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Повний текст рішення виготовлено 19 червня 2017 року

Суддя: ОСОБА_6