У х в а л а

"07" грудня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Астахова О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, поданої в особі представника ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір №170901 від 17.09.2017 року про доставку і установку віконних систем, укладений між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 Стягнути з відповідача на користь позивача суму предоплати за вказаним договором у розмірі 18 000,00 грн. Відшкодувати позивачу за рахунок відповідача завдану моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Одночасно позовна заява містить клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Підстави звільнення від сплати судового збору визначені ст. 82 ЦПК України.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Представником позивача не надано доказів на підтвердження такого майнового стану позивача, який би давав підстави для звільнення його від сплати судового збору, а відтак клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Посилання представника позивача на звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору згідно з п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути прийняті суддею з огляду на наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати, відстрочення, розстрочення сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено статтями 3 та 5 Закону України «Про судовий збір».

У пункті 7 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», у редакції від 8 липня 2011 року, було передбачено, що споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, звільняються від сплати судового збору.

Проте, Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, внесені зміни до Закону України «Про судовий збір», та викладено статтю 5 в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів не передбачено.

Згідно частин 3 та 4 статті 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За загальним правилом, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом, при цьому спеціальний закон, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати є Закон України «Про судовий збір», тому саме цей Закон підлягає застосуванню.

Таким чином, позовна заява не відповідає вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК України, оскільки не оплачена судовим збором.

З матеріалів справи убачається, що позивачем подано позов, який одночасно містить одну вимогу майнового та дві немайнового характеру.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до суду заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2017 року становить 1600,00 грн.

Таким чином, оплата судового збору за подання даної заяви має бути здійснена позивачем у розмірі 1920,00 грн. (1600 х 0,4 х 3), або якщо у позивача є пільги зі сплати судового збору, необхідно надати доказ на підтвердження таких пільг.

Згідно із ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Оскільки подана позовна заява не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, суддя вважає необхідним залишити заяву без руху, надавши позивачу або його представнику строк для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 119, 120, 121, 208, 210 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_2 про звільнення від оплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1, поданої в особі представника ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без руху та надати позивачу та/або його представнику строк для усунення вказаних недоліків який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали суду.

У разі невиконання вимог ухвали у визначений судом строк заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя