Ухвала

іменем україни

07 грудня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Фермерського господарства «Олімп Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ФГ «Олімп Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки. На обґрунтування позову посилався на те, що він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,75 га на території Першотравенської сільської ради Дніпропетровської області. У вересні 2014 року між ним та відповідачем було досягнуто домовленість щодо всіх істотних умов передачі в оренду зазначеної земельної ділянки. При цьому вони домовилися, що земельна ділянка передається в оренду терміном на три роки, також домовились щодо розміру та строків виплати орендної плати.

Після підписання договору відповідач почав обробляти земельну ділянку. З того часу позивач неодноразово просив відповідача надати йому екземпляр договору, проте отримав його лише 21 вересня 2016 року. Ознайомившись зі змістом договору, позивач зрозумів, що відповідач ввів його в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Так, в договорі зазначено, що він укладений на 10 років, в той час, як домовлялися вони про укладення договору на 3 роки. Дата підписання в договорі та в акті приймання-передачі земельної ділянки відсутні. Крім того, на порушення умов договору відповідач не сплатив орендну плату за 2015-2016 роки.

Указані обставини, на думку позивача, є істотним порушенням умов договору, у зв'язку з чим позивач просив розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та ФГ «Олімп-Агро».

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 листопада 2011 року є власником земельної ділянки площею 5,75 га, розташованої на території с. Перше Травня Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер НОМЕР_1).

Згідно з інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 жовтня 2016 року право власності зареєстроване 18 листопада 2015 року.

16 листопада 2015 року між ОСОБА_4 та ФГ «Олімп Агро» укладено договір оренди землі, згідно з яким ОСОБА_4 (орендодавець) передав ФГ «Олімп Агро» (орендар) земельну ділянку на території с. Перше Травня Верхньодніпровського району Дніпропетровської області площею 5,75 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер НОМЕР_1) на 10 років.

Правочин було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18 листопада 2015 року, що підтверджується інформаційною довідкою від 11 жовтня 2016 року.

Згідно з п. 9 договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4 457 грн 58 коп. за рік. Пунктом 11 договору передбачено, що кошти сплачуються готівкою орендодавцю в строк до 30 грудня щорічно.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, оскільки підстави для розірвання спірного договору оренди відсутні. Розірвання договору з підстав введення орендаря в оману чинним законодавством не передбачено, а з підстав систематичної несплата орендної плати - позов є необґрунтованим. При цьому суд правильно застосував норми матеріального права: ст. ст. 13, 21, 31, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 204, 230, 640, 651 ЦК України, ст. 141 ЗК України, на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити ухвалені судами рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

І.М.Завгородня

О.В.Попович