Провадження 2/235/1213/17
Справа №235/2311/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого судді Хмельової С.М.

за участю: позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 м. Покровськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 10.08.2007 року вона та відповідач по справі уклали шлюб. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач постійно працює в Красноармійській дистанції сигналізації та звязку м. Красноармійська.

12.08.2014р. Красноармійським міськрайонним судом м. Красноармійська винесено рішення, згідно якого стягнено аліменти з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3.

ОСОБА_3 знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря, ЛОР- лікаря, кардіолога. Діагноз: Аденоїди III ступеня, хронічний тонзиліт. Вегето- судинна дистонія препубертатного періоду за кардинальним типом. Часто хворіє респіраторними інфекціями, що підтверджується довідкою з медичної установи.

На лікування сина позивачкою було витрачено 2753,78 (дві тисячі сімсот пятдесят три гривні, сімдесят вісім копійок), що підтверджується фіскальними чеками з аптек.

Позивачка просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2, на її користь додаткові витрати на дитину ОСОБА_3, у розмірі 2753,78 гривні.

Позивачка в судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що він не проти надавати допомогу на сина, але за умовою, що ця допомога буде надходити сину, крім того він не може це робити постійно. Відповідач мешкає з матірю, якій також необхідна його допомога.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 народився 18.04.2008 року у місті Донецьк, у свідоцтві про народження батьками зазначені: мати ОСОБА_1, батько- Сторчай ОСОБА_4 (а.с.6).

За інформацією КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 11.05.2017р. ОСОБА_3 знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря, ЛОР-лікаря, кардіолога. Діагноз: аденоїди ІІІ ступеня, хронічний тонзиліт. Вегето-судинна дистонія пре пубертатного періоду за кардіальним типом. Часто хворіє респіраторними інфекціями (до 4х епізодів на рік). За рекомендаціями ЛОР-лікаря потребує планового оперативного лікування. Отримує курси амбулаторного лікування з приводу гострих захворювань, консультативну допомогу профільних спеціалістів (а.с.7).

Позивачкою на лікування сина здійснювались витрати (а.с.9-10).

За інформацією КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» від 31.05.2017р. ОСОБА_3 звертався за медичною допомогою до амбулаторії №6 ЦПМСД 18.03.2017р. з приводу захворювання. Оглянутий дільничним лікарем, встановлений діагноз: гострий бронхіт. Призначено лікування: зиоміцин, інгаляції звентоліном та натрія хлоридом через небулайзер, лазолван, лінекс. Знаходився на амбулаторному лікуванні до 27.03.2017р. 26.04.2017р. дитина звернулась за медичною допомогою до дільничного лікаря з приводу гострої респіраторної інфекції. Оглянута педіатром, призначено курс лікуванн: еребра, нурофен, ереспал, зодак, через ускладнення у вигляді трахеїту додатково призначено антибіотик зиоміцин, лінекс, на амбулаторному лікуванні перебував до 03.05.17р. 10.05.17р. оглянутий дитячим кардіоревматологом. Встновлено діагно: хронічна поліаденопатія (хронічний тонзиліт, аденоїди ІІІст.). Диспластична кардіопатія. Призначено місячний курс лікування препаратами тонзилотрен, карбонат (а.с.18).

За підрахунками відповідача позивакою витрачено на ліки менше ніж заявлено у позові. Відповідач стверджував, що позивачка намагається стягнути з нього ті кошти, які витрачали не на ліки для сина, оскільки в наданих нею до суду чеків є ті ліки, які сину не призначались. Дана розбіжність в судовому засіданні була усунута шляхом дослідження амбулаторної картки ОСОБА_3. З картки вбачається, що протягом квітня та травня 2017 року витрачено кошти на ліки, які призначались лікарями.

Сторонами не заперечувався той факт, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина, приблизно 1300-1500 гривень на місяць.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 має хронічні захворювання та потребує лікування. Витрати на лікування несе мати дитини ОСОБА_1. Загальна сума понесених витрат на лікування склала 2753,78 гривень.

Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 185 СК України передбачено, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті

Враховуючи викладене, рівність обовязків батьків щодо утримання та виховання дитини, суд вважає за необхідне заявлені позовні вимоги задовольнити частково, оскільки як батько так і мати повинні утримувати дитину, в тому числі і нести додаткові витрати на лікування дитини.

Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень.

Керуючись ст. ст.60, 88, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 у розмірі 1376 (одна тисяча триста сімдесят шість) гривень 89 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

В судовому засіданні 12 червня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст виготовлено протягом пяти днів.

Суддя