АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 600/1021/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 22-ц/789/813/17 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

при секретарі - Коваль О.І.

з участю сторін - представника стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2017 року по справі за поданням начальника Козівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИЛА:

Козівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - відділ ДВС) звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просить замінити сторону боржника ОСОБА_3 у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа №2/600/7/2015 від 21.03.2016 року, виданого Козівським районним судом Тернопільської області, про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 грошових коштів.

В обґрунтування вимог заявник зазначив, що 31.05.2015 року ОСОБА_3 померла, що було виявлено відділом ДВС під час проведення виконання та підтверджується довідкою Вівсянської сільської ради Козівського району Тернопільської області за вх.№340 від 06.05.2016 року та інформацією Козівського районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області за вх.№347 від 13.05.2016 року. А тому боржник ОСОБА_3 підлягає заміні її правонаступниками спадкоємцями.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2017 року у задоволенні подання начальника Козівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, стягувач по виконавчому провадженні ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу і постановити нову, якою задовольнити подання в повному обсязі. Наголошує, що станом на момент смерті боржника 31.05.2015 року з нею проживали особи, які є спадкоємцями першої черги його майна, а тому вказані особи є правонаступниками боржника, оскільки протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, вони не заявили про відмову від спадщини.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні подання про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийнято, а тому відсутні підстави для заміни сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Судом установлено, що на підставі виконавчого листа №2/600/7/2015, виданого 21.03.2016 року, відкрито виконавче провадження ВП №50910863 про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 137400 грн. основної суми заборгованості. Накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3

Відповідно до виконавчого листа №2/600/7/2015, виданого 21.03.2016 р., стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 2175 грн. 50 коп.

Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Вівсянської сільської ради Козівського району Тернопільської області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 31.05.2015 року. Дану інформацію підтвердив також Козівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із зазначенням, що про смерть ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зроблено актовий запис №3 від 02.06.2015 року.(а.с.9,10)

На момент смерті ОСОБА_3 разом з нею проживала та була зареєстрована мати ОСОБА_3 - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та проживав без реєстрації син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, що вбачається із інформаційного листа Вівсянської сільської ради від 27.05.2016 року (а.с.11)

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №44888384 від 26.08.2016 року за параметрами запиту Юськів Олександра Леонівна інформація у Спадковому реєстрі відсутня.

З повідомлення Козівської державної нотаріальної контори №204/01-16 від 11 квітня 2017 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3 31 травня 2015 року заяв про прийняття спадщини померлої чи заяв про відмову від спадщини не поступало. Свідоцтв про право на спадщину не видавалось. ОСОБА_3 заповітів не складала.

У ч. 1 ст. 37 ЦПК України зазначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до ч.1 ст.378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Підставою для правонаступництва у виконавчому провадженні є правонаступництво у матеріально-правових відносинах (смерть фізичної особи, яка була стороною у правовідносинах, в яких допускається правонаступництво, реорганізація юридичної особи, заміна кредитора чи боржника у зобов'язанні: уступка вимоги, перевід боргу; та інші форми переходу прав та обов'язків від однієї особи до іншої).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією цивільного процесу.

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про зміну сторони її правонаступником.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на корись чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

За змістом норм статей 1268-1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця.

Закон не зобов'язує спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подавати заяву про прийняття спадщини, оскільки умовою прийняття ним спадщини є лише відсутність відмови від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці померлого зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Суд першої інстанції, на порушення вищенаведених норм не з'ясував обставин, хто на момент смерті спадкодавця проживав та був зареєстрований за місцем його проживання та за виявлення цих осіб, не залучив їх до участі у справі із належним повідомленням про розгляд справи відповідно до вимог ЦПК України. Повідомлення сторін та заінтересованих осіб про розгляд справи судом у порядку, передбаченому ст.76 ЦПК України, у матеріалах справи відсутні.

При цьому суд дійшов передчасного висновку, що спадщину після боржника ОСОБА_3 не прийнято, а тому відсутні підстави для заміни боржника правонаступниками.

За вимогами ч.10,11 ст.6 ЦПК України хід судового засідання фіксується технічними засобами. Порядок фіксування судового засідання технічними засобами встановлюється цим Кодексом. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, зроблений судом.

Ведення протоколу судового засідання чинним ЦПК України не передбачено. З матеріалів справи вбачається, що хід судових засідань по справі фіксувався протоколами судового засідання, що є порушенням вимог цивільно- процесуального законодавства.

Таким чином, під час розгляду заяви відділу ДВС про заміну сторони виконавчого провадження, судом першої інстанції було порушено порядок, встановлений для вирішення цього питання, що, у відповідності до вимог ч.3 ст.312 ЦПК України, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2017 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_9