У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про захист особистого немайнового права, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області

від 1 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області

від 27 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просила визнати приймання, зберігання та поширення анонімного звернення, яке приватний нотаріус Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_4 у відповіді на її звернення від 22 вересня 2015 року № 137/01-16 назвала «заявою ОСОБА_3, ОСОБА_5, на 1 арк.,

в 1 прим.» таким, що оформлене без дотримання вимог закону, що тягне повернення цього звернення заявнику, та зобов'язати відповідача повернути заявнику анонімне звернення й не використовувати його з метою порушення її немайнових та майнових прав.

Позовні вимоги ОСОБА_3 мотивувала тим, що 3 вересня 2015 року їй стало відомо про наявність заяви, написаної від її імені щодо надання згоди на укладення її чоловіком ОСОБА_5 договору дарування

від 23 жовтня 2008 року. На письмовий запит до відповідача з приводу вказаної заяви вона отримала відповідь від 22 вересня 2015 року

№ 137/01-16, до якої було долучено копію завіреної заяви, що була написана від її, ОСОБА_6, імені без зазначення дати підписання та прізвища особи, яка її підписала. Крім того, така заява не містить відомостей про її реєстрацію нотаріусом як вхідної кореспонденції або як звернення громадян. При цьому, у своїй відповіді нотаріус назвала цю заяву «заявою ОСОБА_3, ОСОБА_5, на 1 арк., в 1 прим.». Також вказана заява оформлена без дотримання вимог ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», оскільки у ній не зазначено місце проживання заявника, не викладено суті заяви, прохання чи вимоги, вона не підписана заявником та не містить дати, а тому є анонімним зверненням, яке приватний нотаріус не мала права приймати та вчиняти з ним будь-які дії, а повинна була повернути заявнику. У своїй відповіді приватний нотаріус вказала, що проект заяви підготовлений нею, що також свідчить про те, що анонімна заява нею,

ОСОБА_3, не подавалася, нотаріусом у встановленому законом порядку не приймалася і не реєструвалася, а тому нотаріус не мала права поширювати цю заяву, у тому числі надавати суду на його вимогу при розгляді справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 1 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалені у справі рішення скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що оспорювана позивачем заява від 23 жовтня 2008 року, адресована приватному нотаріусу ОСОБА_4, є письмовою згодою ОСОБА_3, як другого з подружжя, на укладення її чоловіком договору дарування нерухомого майна, необхідність отримання якої було передбачено п. 44 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, чинної на час укладення договору, а тому не може вважатися анонімним зверненням в силу вимог ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» й за правилами ст. 8 Закону України «Про нотаріат» мала надаватися нотаріусом протягом десяти робочих днів до суду на його обґрунтовану вимогу.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої та апеляційної інстанцій є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Статтею 1 Закону України «Про нотаріат» (тут і далі чинної на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Обов'язки нотаріуса визначено у ст. 5 Закону України «Про нотаріат», зокрема нотаріус зобов'язаний здійснювати свої професійні обов'язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв'язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам;вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил.

За правилами ст. 8 Закону України «Про нотаріат» довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. У разі смерті особи чи визнання її померлою такі довідки видаються спадкоємцям померлого. У разі визнання особи безвісно відсутньою опікун, призначений для охорони майна безвісно відсутнього, має право отримувати довідки про вчинені нотаріальні дії, якщо це необхідно для збереження майна, над яким встановлена опіка.

Довідки про вчинені нотаріальні дії та інші документи надаються нотаріусом протягом десяти робочих днів на обґрунтовану письмову вимогу суду, прокуратури, органів дізнання і досудового слідства у зв'язку з цивільними, господарськими, адміністративними або кримінальними справами, справами про адміністративні правопорушення, що знаходяться в провадженні цих органів, з обов'язковим зазначенням номера справи та прикладенням гербової печатки відповідного органу.

Судами встановлено, що 12 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_4 із письмовою заявою про надання їй інформації щодо посвідчення договору дарування будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 23 жовтня 2008 року між її чоловіком ОСОБА_5 та їх сином ОСОБА_7, та щодо наявності її згоди, як другого з подружжя, на укладення ОСОБА_5 такого договору.

На вказане звернення приватний нотаріус ОСОБА_4 надала письмову відповідь від 22 вересня 2015 року № 137/01-16, у якій роз'яснила, що зміст договору дарування, на укладення якого надавалася згода, та юридичні наслідки його укладення були роз'яснені ОСОБА_3 до підписання нею заяви. Також нотаріусом зазначено, що проект заяви про надання згоди на укладення договору дарування був підготовлений нею й справжність підпису ОСОБА_3 на цій згоді вона засвідчила 23 жовтня 2008 року за реєстровим № 4574. До відповіді нотаріусом додано копію заяви ОСОБА_3, ОСОБА_5 на одному аркуші в одному примірнику.

Вказана заява ОСОБА_3 була предметом дослідження суду під час розгляду справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про визнання договору дарування, вчиненого під впливом обману, недійсним, яка була надана приватним нотаріусом відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про нотаріат», а саме на вимогу суду.

Так, судом під час розгляду справи за позовом ОСОБА_5 до

ОСОБА_7 про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом обману, за результатами якого ухвалено рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2014 року, залишене без змін ухвалами апеляційного суду Хмельницької області від 29 квітня

2014 року та від 13 жовтня 2015 року, за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відповідно, встановлено наступне.

23 жовтня 2008 року ОСОБА_5 подарував належну йому квартиру

АДРЕСА_1, своєму сину ОСОБА_7 Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_4 У власноручній заяві ОСОБА_5, написаній на ім'я нотаріуса, зазначено, що йому роз'яснено зміст договору довічного утримання, спадкового договору, договору дарування, і він бажає укласти саме договір дарування вказаного нерухомого майна. На такій заяві від 23 жовтня 2008 року також є власноручний запис дружини дарувальника ОСОБА_3 про те, що їй роз'яснено зміст договорів дарування, довічного утримання, спадкового договору та заповіту, проте вона не заперечує проти укладення її чоловіком ОСОБА_5 саме договору дарування нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, й надає згоду на його укладення на користь сина ОСОБА_7

За змістом ст. 1 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за

№ 283/8882 (чинної на час виникнення спірних правовідносин, далі - Інструкція) вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Пунктом 2 Інструкції встановлено, що відповідно до Закону України «Про нотаріат», Цивільногота Сімейного кодексів України державними та приватними нотаріусами вчиняються нотаріальні дії, зокрема посвідчуються правочини (договори, заповіти, довіреності, шлюбні договори та ін.).

За правилами п. 5 Інструкції тексти договорів, заповітів, довіреностей, свідоцтв, актів про морські протести та протести векселів, перекладів у разі засвідчення нотаріусом вірності перекладу документа з однієї мови на іншу, заяв, на яких нотаріусом засвідчується справжність підпису, за винятком заяв у електронній формі та тих примірників, що залишаються у справах нотаріуса, а також дублікатів нотаріальних документів, викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів з лицьового та зворотного боку цих бланків.

Згідно з п. п. 13, 14, 15, 16 Інструкції під час вчинення нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу учасників цивільних відносин, які особисто звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Установлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, але не є громадянином України, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення водія, посвідчення інваліда чи учасника Великої Вітчизняної війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи, та ін.).

При посвідченні правочинів з'ясовується обсяг цивільної дієздатності фізичних та юридичних осіб, які беруть участь в угодах.

При посвідченні правочинів і вчиненні деяких інших нотаріальних дій у випадках, передбачених законодавством України (наприклад, при засвідченні справжності підпису на документі), нотаріус перевіряє справжність підписів учасників правочинів та інших осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії.

Нотаріально посвідчувані правочини, а також заяви та інші документи підписуються у присутності нотаріуса. Якщо правочин, заява чи інший документ підписаний за відсутності нотаріуса, громадянин повинен особисто підтвердити, що документ підписаний ним.

Відповідно до п. 44 Інструкції дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Правочини щодо належного подружжю на праві спільної сумісної власності майна, які потребують обов'язкового нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також правочини щодо іншого цінного майна можуть бути посвідчені нотаріусом при наявності письмової згоди другого з подружжя. Справжність підпису на заяві другого з подружжя про згоду на укладення такої угоди повинна бути засвідчена в нотаріальному порядку.

Якщо в заяві другого з подружжя про згоду на відчуження спільного майна вказано, кому персонально (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, найменування юридичної особи) він погоджується продати, подарувати, заставити тощо спільно набуте майно чи вказано ціну продажу, інші умови укладення угоди, нотаріус при її посвідченні зобов'язаний перевірити додержання умов, зазначених у такій заяві.

Встановивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки оспорювана позивачем заява не є анонімним зверненням, а є письмовою згодою

ОСОБА_3, як другого із подружжя, на укладення її чоловіком договору дарування нерухомого майна на користь їхнього сина, що встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, та в силу вимог ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді цієї справи. Крім того, така заява

ОСОБА_3 була складена, прийнята та зберігалася з дотриманням положень Інструкції та надана для огляду під час розгляду цивільної справи нотаріусом на вимогу суду у відповідності до вимог ст. 8 Закону України

«Про нотаріат».

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії нотаріуса щодо отримання згоди другого з подружжя на укладення договору відчуження спільного нерухомого майна, у вигляді оспорюваної заяви ОСОБА_3, справжність підпису якої засвідчено нотаріусом за реєстровим № 4574, вчинені з дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат»та Інструкції.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України, і не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду даної справи допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені

ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судами повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законні й обґрунтовані рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 1 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик