22-ц/775/859/2017(м)
Категорія 59 Головуючий у 1 інстанції Костромітіна О.О.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Попової С.А., Ткаченко Т.Б.,

з участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2017 року,

в с т а н о в и л а:

25 травня 2017 року Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради (надалі - УСЗН) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги. Позивач посилався на те, що з 05 листопада 2015 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в УСЗН, як одержувач щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. При перевірці обґрунтованості виплат з'ясувалося, що відповідач має в м.Маріуполі на праві власності 2/3 частки квартири АДРЕСА_3 Оскільки порядок надання щомісячної адресної допомоги виключає можливість отримання цієї допомоги особами, які мають житло в населеному пункті на території якого держава виконує свої зобов'язання, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 надмірно виплачену допомогу в сумі 6595,79 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 відмовлено.

З рішенням не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилався на те, що суд неповно з*ясував обставини справи та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права і, зокрема, розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", зі змінами від 02 грудня 2015 року №1276-р. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Згідно ст.305 ЦПК України, справа розглянута у відсутності представника УСЗН на підставі заяви про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення проти апеляційної скарги ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи УСЗН у позові про стягнення з ОСОБА_2 надмірно отриманих коштів державної допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має житло в АДРЕСА_1 (2/3 частки), тобто у місті де проводиться антитерористична операція, а тому, отримана ОСОБА_2 щомісячна адресна допомога виплачена їй обґрунтовано і підстав для стягнення цих коштів на рахунок позивача немає.

З висновками суду не можна не погодитися.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 21 січня 2015 року має статус внутрішньо переміщеної особи, яка переїхала з с.Октябрь Новоазовського району Донецької області до м.Маріуполя.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі Порядок).

Грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців (ст.2 Порядку).

Згідно п.5 Порядку для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім'ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

У заяві, крім іншого, зазначаються такі відомості про всіх членів сім'ї, які претендують на отримання грошової допомоги: наявність у будь-кого з членів сім'ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Звертаючись до УСЗН із заявою про призначення допомоги 05 листопада 2015 року, ОСОБА_2 зазначила, що у будь-кого з членів сім*ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції немає.

Відповідно до рішення УСЗН від 25 листопада 2015 року ОСОБА_2 була призначена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на такі періоди: з 05 листопада 2015 року по 04 січня 2016 року в розмірі 1326 грн., з 05 січня 2016 року по 04 березня 2016 року - 1105 грн., з 15 березня 2016 року по 04 травня 2016 року - 884 грн.відповідно.

За період з 05 листопада 2015 року до 03 травня 2016 року відповідачу виплачена допомога в сумі 6595,79 грн.

Розпорядженням начальника УСЗН від 29 вересня 2016 року ОСОБА_2 була призупинена виплата щомісячної адресної допомоги, з посиланням на те, що відповідач має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 73266082 від 18 листопада 2016 року, ОСОБА_2 має у приватній власності 2/3 частки квартири АДРЕСА_1

Відповідно до положень абз.2 п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в редакції, що діяла на час призначення допомоги, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Відповідно до п.5 ст.11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Кабінету Міністрів України було доручено затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

30 жовтня 2014 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1053-р, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до якого м.Маріуполь включено до вказаного переліку.

02 грудня 2015 року розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р, внесені зміни до вищевказаного розпорядження та знов затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і м.Маріуполь (Маріупольська міська рада) також включено до вказаного переліку населених пунктів.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що відсутні докази того, що м.Маріуполь було виключено з переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, а також те, що м.Маріуполь не відноситься до району проведення антитерористичної операції.

Таким чином, враховуючи, що м.Маріуполь знаходиться на території, на якій здійснюється антитерористична операція, наявність у ОСОБА_2 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 та статус внутрішньо переміщеної особи дає підстави для отримання відповідачем щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Тому, вимоги УСЗН про стягнення з ОСОБА_2 надмірно отриманих коштів державної допомоги в сумі 6595,79 грн., є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач вказує на те, що в розпорядженні Кабінету Міністрів України №1275р від 02 грудня 2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» до переліку населених пунктів входили конкретні населені пункти Маріупольської міської ради, але цим розпорядженням не визначено, в який саме період здійснювалася антитерористична операція в цих та чи є ці населені пункти іншими регіонами, ніж тимчасово окупована територія України.

Ці доводи є непереконливими, оскільки пунктом 20 розпорядження передбачається, що населені пункти, на території яких здійснювалася антитерористична операція в Донецькій області є м. Маріуполь (Маріупольська міська рада): смт Сартана (Сартанська селищна рада); смт Старий Крим (Старо-Кримська селищна рада); смт Талаківка, с. Гнутове, с-ще Ломакине (Талаківська селищна рада); с. Виноградне, с. Піонерське, с. Приморське (Виноградненська сільська рада).

Вказане розпорядження узгоджується і з наказом керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07 жовтня 2014 року №33/6/а про те, що Донецька область визначена районом проведення антитерористичної операцiї з 07 квітня 2014 року.

УСЗН в апеляційній скарзі також посилається на те, що рішення суду не відповідає положенням, викладеним у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085р зі змінами, викладеними у розпорядженні №1276-р від 02 грудня 2015 року, згідно з яким були затверджені переліки населених пунктів на території яких органи державної влади не виконують свої зобов'язання та населених пунктів розташованих на лінії зіткнення, та в яких м.Маріуполь Донецької області не зазначено.

Однак, ці посилання колегія суддів вважає неспроможними, оскільки на час звернення ОСОБА_2 із заявою про призначення адресної допомоги, обмеження щодо можливості її отримання мали тільки особи у яких будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідач пояснила, що до 2016 року вона разом з 11-річним сином проживали в с.Октябрь Новозовського району Донецької області. Внаслідок обстрілів належний їй будинок було пошкоджено і тому вона вимушена була переїхати жити до м.Маріуполя де влаштувалася на роботу. Частка квартири АДРЕСА_1 дійсно належить їй, але в квартирі фактично проживає її дочка з сім*єю, а вони з сином знімають житло. Просила апеляційну скаргу відхилити.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів того, що у ОСОБА_2 або членів її сім'ї наявне житло, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, ні суду першої інстанції на апеляційному суду позивачем не надано.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Згідно з вимогами статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: С.А.Попова

Т.Б.Ткаченко