АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4946/17 Справа № 201/3698/17 Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О. А. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту та поділ майна подружжя і стягнення витрат, -

в с т а н о в и л а:

07 квітня 2017 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська ухвалено рішення про задоволення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту та поділ майна подружжя і стягнення витрат. Встановлено факт сумісного проживання однією сім'єю (родиною) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 12 червня 2004 року по 01 грудня 2014 року. Визнано об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 автомобіль НОМЕР_1, номер кузову № НОМЕР_2, 2005 року випуску, колір - сіра перлина, придбаний 11 листопада 2005 року. В порядку поділу майна, що є у їх спільній сумісній власності, визначено, що ОСОБА_5 на праві власності належить автомобіль НОМЕР_1, номер кузову № НОМЕР_2, 2005 року випуску, колір - сіра перлина, придбаний 11 листопада 2005 року (а.с.44-46).

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ «ПУМБ» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю (а.с.131-134). Посилається на те, що між банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір та рішенням суду з останньої стягнуто заборгованість за вказаним договором. В порядку виконання рішення суду державним виконавцем звернуто стягнення на автомобіль, що є предметом спору та вчинюються дії по його реалізації. Таким чином, визнання права власності за позивачем порушує права банку оскільки унеможливлюється продаж автомобіля.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 перебував з відповідачкою ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 1991 року по 12 листопада 2004 року, про що свідчить свідоцтво про одруження від 30 вересня 1997 року та свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_3 від 12 листопада 2004 року (а.с.9,10).

Судом першої інстанції встановлено, що після розірвання шлюбу вони фактично продовжували проживати однією родиною за адресою АДРЕСА_1. Сторони разом вели спільне господарство, побут, сплачували комунальні послуги, разом проводили відпочинок.

Під час їхнього проживання, ними було спільно набуто автомобіль НОМЕР_1, номер кузову № НОМЕР_2, 2005 року випуску, колір - сіра перлина; автомобіль був придбаний 11 листопада 2005 року (а.с.11).

З грудня 2014 року сімейні відносними між сторонами фактично припинилися.

Вказані обставини підтверджено обома сторонами та в відповідачкою визнано позовні вимоги.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із законності та обґрунтованості позовних вимог.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Суд першої інстанції, встановлено, що автомобіль придбано під час фактичного спільного проживання сторін по справі, яких об'єднував спільні відносини, притаманні родині, бюджет, побут

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 поділ майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст.71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно приписів ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім цього, згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.57-60 ЦПК України, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. При цьому, як передбачено в ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Захист прав у порядку цивільного судочинства - це передбачені законом способи охорони цивільних, житлових, земельних, сімейних чи трудових прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Оскільки відповідачка визнає позов, але в добровільному порядку не бажає вирішити питання, воно може бути вирішено лише шляхом звернення до суду, що цілком відповідає зазначеним вище нормам права.

Водночас, позивачем не доведено наявності спірних відносин між ним та відповідачем, вчинення ним дій щодо відчуження спільно нажитого майна та як наслідок необхідності поділу майна подружжя саме в судовому порядку.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вирішуючи питання про порушення оскаржуваним рішенням про поділ спільного майна подружжя прав та інтересів ПАТ «ПУМБ», слід з'ясувати щодо яких прав та обов'язків банку суд вирішив питання, ухвалюючи оскаржуване рішення суду.

Доводи апелянта ПАТ «ПУМБ» про те, що відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з відповідача по справі на користь банку заборгованості, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції є безпідставними, оскільки з відкриттям виконавчого провадження та накладенням арешту на майно у зв'язку з наявністю рішення суду про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором, у банку не виникло жодних прав на майно, так як накладення арешту на майно боржника після ухвалення рішення у порядку виконавчого провадження не може свідчити про перехід прав на майно до стягувача за відсутності вчинення дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5.

Крім того, як пояснив представник апелянта та в казані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи договорами, зобов'язання ОСОБА_6 за кредитною угодою № 5559495 від 21.08.2007 р. забезпечено шляхом укладання іпотечного договору № 5559546 від 21.08.2007 р., а саме квартири, за рахунок якої повинно першочергово здійснюватися повернення кредитної заборгованості. Доказів того, що за рахунок іпотечного майна не можливо погасити заборгованість за кредитом, або вартості майна, що є предметом іпотеки не вистачає на погашення боргів, апелянтом не надано.

Таким чином, будь-яких порушень прав апелянта при ухваленні рішення, що оскаржуєтся не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Судді