Провадження № 2/641/1231/2017 Справа № 641/2599/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :

Головуючого судді Чайка І.В.

за участю секретаря Алієвої І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн. щомісяця.

02.06.2017 року позивачем по справі до суду подана заява про зменшення позовних вимог, в якій вона просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1500,00 грн. щомісяця.

В обґрунтування своїх позивних вимог позивач посилається на те, що з 02.10.1987 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 в період якого у них народився син - ОСОБА_2, який є відповідачем по справі. Чоловік позивача помер 21.09.2016 року. Позивач є пенсіонером за віком та отримує мінімальну пенсію, має численні хвороби. Власного житла позивач не має, змушена орендувати житло, оскільки відповідач здійснив самоуправство шляхом позбавлення її права на житло, вигнавши її з місця постійного проживання та змінив замки на дверях. Посилаючись на норми ст. ст.202,205 СК України, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання.

В судовому засіданні позивач підтримала доводи позовної заяви та просила позов задовольнити з урахуванням уточнених позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог в повному обсязі та просив в позові відмовити, посилаючись на те, що відповідач немає можливості надавати позивачу матеріальну допомогу, оскільки у нього не має постійного місця роботи, він має неповнолітнього сина від попереднього шлюбу, а також на його утриманні знаходиться дружина та малолітній син, який народився в шлюбі,в якому відповідач перебуває на теперішній час. Подружжя не мають власного житла, у звязку з чим орендують його. Крім того представник вказує, що позивач має постійний дохід у вигляді пенсії, крім сина є неї є і донька та є батьки, які також мають постійний дохід у вигляді пенсії. Надані позивачем відомості щодо її хвороби є хворобами загального профілю, які характерні для віку позивача. Також, представник відповідача зазначив, що позивач ухилялась від батьківських обовязків по відношенню довідповідача , у звязку з чим вважає , що відповідно до норм діючого законодавства відповідач може бути звільнений від обовязку утримувати свою матір.

Суд, заслухавши доводи позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази , які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що позивач є матірю ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження останнього. (а.с.6)

Відповідно до пенсійного посвідчення позивача остання є ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримує пенсію за віком ( а.с.10)

З довідки УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова від 24.03.2017 року , вбачається, що розмір пенсії позивача в період часу з жовтня 2016 року по березень 2017 року включно, складає 1443 грн. 58 коп. ( а.с.13)

Обов'язок повнолітніх дочки, сина піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений вст. 51 Конституції України. Таке піклування може полягати в особистому догляді за батьками, допомозі в побуті, захисті прав й інтересів, матеріальній підтримці тощо. Цей конституційний обов'язок отримує продовження в нормах сімейного законодавства, зокрема у главі 17 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними є особи, визнані установленим законом порядком інвалідами, що встановлюється медико-соціальними експертними комісіями МСЕК, або він повинен досягнути пенсійного віку, встановленого законом.

Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов'язків утримувати непрацездатних батьків. Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків.

Позивач має ряд захворювань, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме медичними довідками.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 2 п. 21Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Згідно копії свідоцтва про шлюб, позивач з 02.10.1987 року знаходилась в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. ( а.с.4)

Відповідно до свідоцтва про смерть, чоловік позивача - ОСОБА_3 помер 21.09.2016 року ( а.с.5)

Крім сина ОСОБА_2, у позивача є і донька ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується наданою суду копії свідоцтва про народження, копії свідоцтва про одруження та копії свідоцтва про розірвання шлюбу останньої ( а.с.53, 54,55)

Однак, ОСОБА_4 є інвалідом дитинства другої групи, що підтверджується медичною довідкою( а.с.56), отже остання не може надавати матеріальну допомогу позивачу.

В судовому засіданні позивач та представник відповідача у відповідності до ч. 1ст. 61 ЦПК України визнали факт, що батьки позивача до теперішнього часу живі та є похилого віку.

Отже, батьки позивача, з урахуванням того, що вони є похилого віку, не можуть надавати позивачу матеріальну допомогу.

Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1ст. 204 СК України

Суд вважає необґрунтованими заперечення представника позивача, стосовно того , що позивач ухилялась від своїх батьківських обовязків по відношенню відповідача, оскільки доказів цьому суду не надано.

Згідно ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

В якості доказів , щодо відсутності у відповідача доходу суду була надана копія трудової книжки , з якої не можливо встановити чи працює відповідач на теперішній час, оскільки з шостої та сьомої сторінки вказаної трудової книжки , вбачається що в 2013 році відповідач був звільнений з відповідного місця роботи та вказаний запис про звільнення здійснений на останніх рядка вказаних сторінок, а послідуючі сторінки трудової книжки відповідача суду надані не були.

Згідно наданої суду копії свідоцтва про шлюб вбачається , що відповідач з листопада 2013 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_5 ( а.с.29), а також подружжя мають малолітнього сина -ОСОБА_6 , 13.12.2014 року ( а.с.28)

Крім того, у відповідача ще є син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини та який , як зазначив в судовому засіданні представник відповідача, народився від попереднього шлюбу відповідача.

Суд приймає до уваги, що у відповідача на утриманні є неповнолітній син - ОСОБА_6, 13.12.2014 року, однак суду не надано доказів, що на утриманні відповідача знаходиться його дружина, оскільки відомості що дружина не працює в матеріалах справи відсутні.

Також, суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача , стосовно того, що на утриманні відповідача знаходиться і син від попереднього шлюбу - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки представник в судовому засіданні зазначив, що син - ОСОБА_7 з відповідачем не мешкає, а доказів того, що відповідач надає останньому матеріальну допомогу, сплачує аліменти, суду не надано.

Надавши оцінку всім обставинам та доказам по справі та з урахуванням зменшення позивачем свої позовних вимог, суд вважає за доцільне позов задовольнити в повному обсязі.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплат за один місяць.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами , суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11, 58, 60, 61 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІН-) на користь непрацездатної матері - ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1) аліменти на її утримання, в розмірі 1500 грн.00 коп. щомісяця.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІН-) на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення.

Мотивоване рішення виготовлено 19 червня 2017 року.

Суддя: ОСОБА_8