Справа № 577/1864/17
Провадження № 2-з/577/11/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" червня 2017 р.

Суддя Конотопського міськрайонного суду Сумської області Кравченко В.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Конотопського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Конотопський міськвиконком як орган опіки та піклування про звільнення батька від обов»язку утримувати дитину та визначення місця проживання дитини з батьком.

ОСОБА_1, з посиланням на норми ч.1 п.6 ст.152 ЦПК України, подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення аліментних платежів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки Діани, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку встановлених за рішенням Конотопського міськрайонного суду від 10.04.2015 року. На обгрунтування зазначив, що дитина фактично проживає з ним, а платежі відповідач, яка знаходиться на лікуванні від алкоголізма, використовує на власні потреби.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Види забезпечення позову передбачені ст. 152 ЦПК України, зокрема п.6 ч.1 наведеної норми передбачено зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

За приписом ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається .... , якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із предявлених вимог вбачається, що предметом спору є визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком і припинення обов»язку утримувати цю дитину. Проте, у заяві про забезпечення позову не вказано яка існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду в межах заявлених вимог. Більш того, право дитини на отримання матеріальної допомоги не може бути обмежено, тим більше припинено до вирішення справи по суті.

Слід також зауважити, що посилання заявника на ст.152 ч.1 п.6 ЦПК України, є не коректним, тому як наведена норма передбачає зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, що зовсім не стосується заявлених вимог.

За таких обставин заяву про забезпечення позову слід залишити без задоволення.

Керуючись: ст.ст. 151- 153 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_3