1Справа № 335/3055/16-ц 2/335/78/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача-1 ОСОБА_2,

відповідача-2 ОСОБА_3,

представника відповідача-3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, клопотання представника позивача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_1 про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання протиправною та скасування реєстраційної дії, визнання недійсним договору дарування частини житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання протиправною та скасування реєстраційної дії, визнання недійсним договору дарування частини житлового будинку.

В обґрунтування позову (з урахуванням змін та уточнень) зазначав, що 17.05.2013 між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 було укладено договір довічного утримання, за яким позивач став власником 73/100 частин житлового будинку № 107 по бульвару Гвардійському у місті Запоріжжі. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 9 липня 2015 р. вказаний договір було розірвано, та 73/100 частин будинку повернуто у власність ОСОБА_8 28 вересня 2015 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 було припинено право власності ОСОБА_5 на спірну частину будинку. Такі дії приватного нотаріусу позивач вважає протиправними та такими, що вчинені з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 868 від 17.10.2013. 02.10.2015 державним реєстратором було проведено реєстраційну дію державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на спірну частину будинку.

08.10.2015 між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 був укладений договір дарування 73/100 частин вказаного будинку, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 Позивач зазначає, що приватний нотаріус ОСОБА_6 не пересвідчилась належним чином у відсутності психічних розладів ОСОБА_8, хоча остання мала такі розлади, та не витребувала відповідної довідки про це. Позивач вказує, що він з дружиною ОСОБА_10 проживав у спірному будинку з ОСОБА_8, яка доводиться йому матірю. Мати позивача страждала на хронічні захворювання, а саме ішемічну хворобу серця, енцефалопатію, стан після перенесеного інсульту, трофічні язви обох гомілок тощо. У 2014 р. ОСОБА_8 стала вчиняти дії, які, на думку позивача, свідчать про психічні розлади. Так, у ОСОБА_8 часто змінювався настрій, вона лаялась нецензурно, поводилась неадекватно, ображала дружину позивача, погрожувала йому та їй. 20.04.2015 ОСОБА_8 після судового засідання була розлючена та намагалась спричинити собі тілесні ушкодження ножем (порізати вени на руці) в присутності позивача, внаслідок чого позивач викликав швидку допомогу. В травні 2015 р. ОСОБА_8 намагалась вдарити позивача ножем. Коли позивач був у відрядженні, йому зателефонувала ОСОБА_8 та кричала, що відкриє газ та підірве будинок. ОСОБА_8 тоді заспокоїла сусідка ОСОБА_11 21 липня 2015 р. ОСОБА_8 намагалась спричинити тілесні ушкодження дружині позивача, яка перебувала у стані вагітності, а саме намагалась вдарити дружину металевим совком, яким розбила скляну шибку в дверях. ОСОБА_8 кричала та погрожувала, у звязку із чим позивач викликав їй швидку допомогу. Проте, ОСОБА_8 не надавала можливості лікареві її оглянути, лікар викликав бригаду психіатричної допомоги. Після приїзду ОСОБА_8 оглянута лікарем, який встановив їй діагноз: «Судинна деменція, ускладнена галюцинаціями, маячнею». Було надано рекомендації з медикаментозного лікування та звернення до дільничного лікаря-психіатра, на що ОСОБА_8 категорично відмовилась. Після цього, ОСОБА_8 забрав з будинку відповідач ОСОБА_9, який доводиться їй сином, та з того часу вона у будинку не мешкала. Позивач звертався до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» щодо проведення психіатричного огляду ОСОБА_8 без її усвідомленої згоди, але через її відсутність за місцем проживання, огляд проведено не було. 27 жовтня 2015 р. ОСОБА_8 померла.

Позивач вказує, що договір дарування було укладено ОСОБА_8 08.10.2015 у той час, коли вона не усвідомлювала значення своїх дії та не могла керувати ними, а тому цей договір має бути визнаний недійсним на підставі ст. 225 Цивільного кодексу України.

З наведених підстав, позивач просив позовні вимоги задовольнити (том № 1 арк. справи 209214).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_5 пояснив, що у ОСОБА_8 станом на час укладання договору дарування 08.10.2015 був поганий стан здоровя, оскільки через два тижні після цього вона померла. За рік до цього вона потребувала лікування, не була здатна приймати рішення, вона намагалась порізати вени, кидалась із ножем, зазначала, що буде підривати будинок. У ОСОБА_8 постійно змінювався настрій, вона поводилась неадекватно. Вважає, що такий її стан не пов'язаний із судовим процесом, а пов'язаний зі станом її здоровя.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, також підтримав раніше внесене клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, відповідно до якої просив поставити перед експертами такі питання: 1) В якому психічному стані знаходилася ОСОБА_8, яка померла 27.10.2015, на момент (період) укладання договору дарування частини житлового будинку 08.10.2015, зареєстровано в реєстрі № 1675, з урахуванням її хвороб, інформація про які міститься в медичній документації, показаннях свідків? 2) Чи могла ОСОБА_8, яка померла 27.10.2015, за своїм психічним станом розуміти значення своїх дії і (або) керувати ними на момент укладання договору дарування частини будинку 08.10.2015? Проведення експертизи просив доручити експертам КУ «Запорізька обласна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради.

Відповідач-1 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що вона зареєструвала припинення права власності ОСОБА_5 на спірну частину будинку відповідно до чинного на той час законодавства та на підставі рішення Апеляційного суду Запорізької області. Порушень вимог закону не допустила. Просила у позові відмовити. Проти призначення експертизи заперечувала.

Представник відповідача-2 приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що ОСОБА_8 самостійно зявилась до нотаріуса, вчинків, які б могли викликати сумнів у адекватності ОСОБА_8 остання не вчиняла, нотаріус їй розяснила наслідки укладання договору, та вчинила нотаріальну дію відповідно до закону. Просив у позові відмовити. Проти призначення експертизи заперечував.

Відповідач-3 ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_8 не була хворою, оскільки їй позивач створив нестерпні умови для життя в будинку, за яких в неї виникала агресія, насильно викликав їй психіатра, що зробив укол. Вони зафіксували розмову із ОСОБА_8 на відео, щоб вона самостійно пояснила з приводу будинку (диск з відеозаписом долучено до матеріалів справи том № 1 арк. справи 52). Договір дарування був укладений саме за ініціативою ОСОБА_8, яка усвідомлювала свої дії. Останнім часом ОСОБА_8 мешкала у сестри відповідача, у відповідача та в себе вдома. Просив у позові відмовити.

Представник відповідача-3 у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що ОСОБА_8 станом на час укладання договору усвідомлювала значення своїх дій та могла ними керувати, заперечував проти призначення у справі експертизи. Просив у позові відмовити.

Також у судовому засіданні були допитані свідки, які надали наступні пояснення.

Свідок ОСОБА_12, лікар-психіатр підстанції спеціальної бригади швидкої медичної допомоги № 1 міста Запоріжжя, будучі допитаним у судовому засіданні 02.12.2016, пояснив, що у липні 2015 р. він отримав виклик на адресу: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 107, з приводу галюцинацій у ОСОБА_8, 73 років, від фельдшерської бригади. Коли він приїхав, фельдшерської бригади вже не було. У будинку знаходився син ОСОБА_5 та сусідка. Вони пояснили, що змінився характер хворої, вона страждає на гіпертонічну хворобу та діабет типу ІІ. Вказали, що ОСОБА_8 намагалась побити дружину ОСОБА_5 Тоді він опитав хвору, та визначив, що в неї деменція та галюцинації, вона була неконтактна, агресивна по відношенню до сина. Заявляла, що бачить сторонніх людей, які забирають її речі. В неї були ознаки слабоумства, обтяжені галюцинаціями та маячнею. Він зробив їй укол галоприлом 5 мг + сібазол 10 мг (нейролептик та транквілізатор), надав рекомендації звернутися до психіатричної лікарні на вул. Сєдова, 6. Діагноз «деменція» він визначив попередньо, та направив її до дільничного психіатра. Про судові тяжби йому ніхто не повідомляв. Вказав, що ОСОБА_8 негативно реагувала на присутність сина.

Свідок ОСОБА_13, сімейний лікар КУ «ЦПМСД № 10», будучі допитаним у судовому засіданні 02.12.2016, пояснив, що він відвідував ОСОБА_8 на дому кілька разів, про що робив відмітки у медичній картці. Він з нею спілкувався, вона була у свідомості, без агресії, поводилася адекватно. ОСОБА_8 скаржилася на головні болі, підвищений тиск, набряк ніг. Він їй надавав відповідні рекомендації щодо медичних препаратів.

Допитана у судовому засіданні 02.12.2016 свідок ОСОБА_11, яка доводиться сусідкою ОСОБА_8, пояснила, що влітку 2015 р. ОСОБА_8 поводилася неадекватно, у них із ОСОБА_5 були суперечки з приводу будинку. ОСОБА_8 зазначала, що в неї болять ноги. Вказала, що у ОСОБА_8 був складний характер, свідок із нею постійно судилися щодо підвалу. ОСОБА_8 завжди сильно сварилася з дружиною ОСОБА_5 Дружина скаржилась свідкові, що ОСОБА_8 її ненавидить. ОСОБА_8 розбила скло на дверях, кричала, вела себе агресивно, тому їй викликали швидку допомогу. Приїхав медичний працівник, і вона була при цьому присутня. Також свідок зазначила, що у ОСОБА_8 зі свідком були неприязні стосунки, також ОСОБА_8 була проти знаходження у будинку ОСОБА_5 та його дружини, погрожувала дружині вбивством.

Свідок ОСОБА_10, яка доводиться дружиною ОСОБА_5, у судовому засіданні 02.12.2016 пояснила, що у 2015 році вона проживала разом з чоловіком та його матірю ОСОБА_8 у будинку. ОСОБА_8 ставилась до неї дуже погано, поводила себе неадекватно по відношенню до неї: то викликала поліцію, то казала, що не знає свідка, то звинувачувала свідка у приховуванні ліків. Багато чого ОСОБА_8 не памятала. Одного разу ОСОБА_8 напала на свідка, розбила скло совком. Свідок була змушена жити на 2-му поверсі будинку. Стан ОСОБА_8 постійно змінювався. Також вказала, що знаходила в будинку пляшки від пива та від горілки. Також зазначила, що була присутня при візиті психіатра, та на той час ОСОБА_8 була в неадекватному стані. Лікар сказав, що ОСОБА_8 потребує догляду. Також ОСОБА_8 наносила їй тілесні ушкодження. З травня 2015 р. між її чоловіком та ОСОБА_8 були судові тяжби. З серпня до жовтня 2015 р. ОСОБА_8 з ними не мешкала.

Допитана у судовому засіданні 02.12.2016 свідок ОСОБА_14, яка доводиться донькою ОСОБА_8, пояснила, що її мати ОСОБА_8 відмовилась від догляду ОСОБА_5, з приводу чого і виник конфлікт між ними. Мати нормально спілкувалася з усіма. У ОСОБА_8 з ОСОБА_5 в липнісерпні 2015 р. виник конфлікт, оскільки ОСОБА_5 не став виконувати зобовязання за договором довічного утримання, і цей договір було розірвано в судовому порядку. ОСОБА_5 створив ОСОБА_8 нестерпні умови для життя, забирав в неї ліки, з будинку вивіз майно. Потім ОСОБА_5 викликав матері психіатра, на що вона дуже злякалась, і попрохала, щоб свідок її забрала до себе жити. З приводу цієї ситуації ОСОБА_8 переживала та знервувалась, вказувала, що побоюється ОСОБА_5, також розповідала, що порізала вени. Спиртні напої ОСОБА_8 не вживала. У 2015 р. в ОСОБА_8 не було ніяких психічних розладів. ОСОБА_5 розповідав, що вона кидалась на нього з ножем, та кинула совком в його дружину, але дружина сама провокувала ОСОБА_8 на такі дії. Близько двох місяців ОСОБА_8 жила зі свідком, поводила себе адекватно.

Свідок ОСОБА_15, яка доводиться сусідкою свідку ОСОБА_14, у судовому засіданні 02.12.2016 пояснила, що їй відомо про складні стосунки між ОСОБА_8 та ОСОБА_5, оскільки їй про це розповідала ОСОБА_14 ОСОБА_5 звинувачував мати в неадекватності. ОСОБА_8 скаржилась на підвищений тиск. Вона приїхала до ОСОБА_14 на початку вересня 2015 р., і свідок в цей час з нею спілкувалась кілька разів. ОСОБА_8 при розмовах поводила себе адекватно, в неї була добра пам'ять. У другій половині жовтня 2015 р. ОСОБА_8 потрапила до лікарні, після чого померла. Вказала, що ОСОБА_8 важко переносила конфлікт із сином, розповідала, що ОСОБА_5 ховав від неї ліки, доводив її, і вона не могла знаходитися вдома з ОСОБА_5 та його дружиною. Оскільки ОСОБА_8 подарувала будинок ОСОБА_9, ОСОБА_5 почав вивозити все з будинку.

Допитаний у судовому засіданні 02.12.2016 свідок ОСОБА_16, який був сусідом ОСОБА_9, зазначив, що він допомагав ОСОБА_9 доглядати за матірю ОСОБА_8, а саме привозив ОСОБА_9 до матері ввечері. Потім привозив ОСОБА_8 до будинку, щоб вона могла покупатися. Також він відвозив ОСОБА_8 після судових засідань додому. Вона себе поводила спокійно та адекватно. Також він бачив ОСОБА_8 у жовтні 2015 р., вона також себе поводила адекватно, скаржилась на підвищений тиск та на болі в ногах.

Допитаний у судовому засіданні 07.06.2017 свідок ОСОБА_17, який близько 25 років був сусідом ОСОБА_8, пояснив, що коли помер чоловік ОСОБА_8 у родині почалися конфлікти з приводу будинку. З ОСОБА_8 спілкувався до літа 2015 р., бесідував із нею на лавочці біля будинку. Зазначив, що вона завжди була конфліктною людиною, сварилась з сусідами з приводу поділу земельної ділянки та підвалу. Під час розмов із нею, вона поводилася адекватно, нічого не забувала, розмовляла на різні теми із ним. Знав, що вона сварилася із ОСОБА_5 навесні 2015 р. з приводу будинку, а до цього в них були нормальні стосунки. Протягом 20142015 р.р. свідок бачив ОСОБА_8 майже щодня, а спілкувався 1-2 рази на тиждень. Декілька разів ОСОБА_8 приходила до нього додому.

Допитаний у судовому засіданні 28.09.2017 свідок ОСОБА_18, який є фельдшером Запорізької станції екстреної та швидкої медичної допомоги, Лівобережної підстанції, пояснив, що будинок № 107 по бул. Центральному в м. Запоріжжі знаходився в зоні його обслуговування. 21.07.2015 він приїхав за викликом до жінки, як він зрозумів до ОСОБА_8 У будинку на той час знаходився її син та невістка. Зі слів сина ОСОБА_8 кидалася з ножем та сокирою. Він побачив побите скло на дверях, ніж лежав у коридорі. ОСОБА_8 поводила себе неадекватно, розмахувала руками, кричала, та відмовилась від огляду. Тоді було вирішено викликати спеціальну бригаду психіатричної допомоги. Зазначив, що причиною такої поведінки міг бути конфлікт із сином. Пояснив, що ОСОБА_8 страждала ІБС, дис.енцефалопатією, кардіосклерозом, гіпертонічною хворобою, а діагноз «деменція» було їй визначено попередньо лікарем зі спеціальної бригади психіатричної допомоги.

Крім того, судом за клопотанням представника позивача також були витребувані: медична карта амбулаторного хворого ОСОБА_8 з КУ «ЦПМСП № 10» м. Запоріжжя, медична карта стаціонарного хворого № 1446-642 КУ ЦБ Орджонікідзевського району, медична карта стаціонарного хворого №1023-350 КУ ЦБ Орджонікідзевського району, медична карта стаціонарного хворого № 8800, копія амбулаторної картки КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» (том № 1 арк. справи 7395).

Заслухавши клопотання, думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Частиною першою статті 143 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_5 ґрунтуються на тому, що на час складання та підписання договору дарування 08.10.2015 ОСОБА_8 в силу свого психічного стану не могла у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та її волевиявлення не було вільним, суд доходить висновку, що з метою зясування даного питання, яке потребує спеціальних знань у галузі психіатрії, слід призначити посмертну судово-психіатричну експертизу ОСОБА_8

Вирішуючи склад питань, які слід поставити перед експертами, суд виходить з положень частини третьої статті 143 ЦПК України, якою передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Кількість і зміст питань, за якими має бути проведена експертиза, визначається судом. При цьому суд має мотивувати відхилення питань осіб, які беруть участь у справі.

При визначенні питань, як підлягають зясуванню, суд виходить з того, що проведення даного виду експертиз регламентовано Порядком проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженим Наказом Міністерства охорони здоровя України від 8 жовтня 2001 р. № 397, зареєстрованим в Міністерстві юстиції країни 1 березня 2002 р. за № 219/6507.

Суд зазначає, що питання перед судовим експертом мають бути поставлені конкретно, оскільки в подальшому висновок експерта підлягатиме оцінці судом наряду з іншими доказами по справі.

З урахуванням викладеного, думки сторін, суд доходить висновку, що на вирішення експертів слід поставити такі питання:1) Чи була здатна ОСОБА_8 на час укладання договору дарування частини житлового будинку 8 жовтня 2015 року правильно розуміти та усвідомлювати значення своїх дій, їх наслідки та керувати ними? 2) Чи вплинув психічний стан ОСОБА_8 на час укладання договору дарування частини житлового будинку 8 жовтня 2015 року на правильність сприйняття фактів, що мають значення для його укладання?

Отже, клопотання представника позивача про призначення експертизи слід задовольнити частково.

Провадження у даній справі на підставі вимог п. 5 ч. 1 ст. 202 ЦПК України підлягає зупиненню до отримання висновку експерта.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 143, 144, п. 5 ч. 1 ст. 202 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника позивача про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи задовольнити частково.

Призначити у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання протиправною та скасування реєстраційної дії, визнання недійсним договору дарування частини житлового будинку посмертну судово-психіатричну експертизу ОСОБА_8, яка померла 27 жовтня 2015 року, на вирішення якої поставити такі питання:

1.Чи була здатна ОСОБА_8 на час укладання договору дарування частини житлового будинку 8 жовтня 2015 року правильно розуміти та усвідомлювати значення своїх дій, їх наслідки та керувати ними?

2.Чи вплинув психічний стан ОСОБА_8 на час укладання договору дарування частини житлового будинку 8 жовтня 2015 року на правильність сприйняття фактів, що мають значення для його укладання?

В задоволенні частини вимог клопотання (щодо формулювання питання перед експертами) відмовити.

Проведення експертизи доручити експертам КУ «Запорізька обласна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

У розпорядження експертів надати матеріали цивільної справи № 335/3055/16-ц, медичну документацію, що наявна в матеріалах справи.

Оплату за проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_5.

Розяснити сторонамщо відповідно до ч.1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

До отримання висновку експертів провадження у справі зупинити.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена а апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 2 листопада 2017 року.

Повний текст ухвали виготовлено 7 листопада 2017 року.

Суддя А.В. Шалагінова