АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7134/17 Справа № 201/3987/17 Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О.А. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет», третя особа - Міністерство освіти і науки України, про стягнення сум, -

В С Т А Н О В И Л А:

16 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що її права порушуються ДВНЗ "Український державний хіміко-технологічний університет" (УДХТУ) стосовно неотримання нею передбаченого законом розміру стипендії. З вересня 2015 року вона є студентом вказаного закладу, прийнятим на денну форму навчання; навчається за освітньо-кваліфікаційним рівнем «Бакалавр» на факультеті комп'ютерних наук та інженерії з передбаченим законом терміном навчання. Її батько має стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля понад 15 років, а тому по закону його дочка, тобто позивач, має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для працездатних осіб. Але фактично з вересня 2015 року по грудень 2016 року включно стипендія ОСОБА_2 вказаним університетом виплачувалася в значно нижчому розмірі. На звернення позивача до відповідача з цим питанням фактично отримано відмову. Тому позивач просила стягнути з університету суму ненарахованої і невиплаченої їй стипендії за вересень 2015 року по грудень 2016 року включно, з урахуванням інфляційних втрат, в розмірі 20351,32 грн. та судові витрати в сумі 640,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2017 року позов задоволено, стягнуто з Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» на користь ОСОБА_2 ненараховану та невиплачену стипендію за період з вересня 2015 року по грудень 2016 року в розмірі 18611,04 грн., інфляційні втрати - 1740,28 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., а всього - 20991,32 грн.

В апеляційній скарзі Державний вищий навчальний заклад «Український державний хіміко-технологічний університет», посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що відповідно до наказу №256-к/с від 11 серпня 2015 року ОСОБА_2 зараховано з 01 вересня 2015 року до складу студентів за денною формою навчання Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» на бюджетну форму навчання, що підтверджується довідкою вказаного закладу №70 від 27.02.2017 року (а.с. 20).

З вересня 2015 року по грудень 2016 року позивач отримувала стипендію відповідно до наказу про призначення стипендії, що підтверджується довідками про доходи №142 від 06.03.2017 року та №164 від 13.03.2017 року (а.с. 21, 22).

Згідно довідки відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 «Новогродівська» державного підприємства «Селидіввугілля» №05/50 від 19.01.2017 року, батько позивача - ОСОБА_3 працює на відокремленому підрозділі «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» по професії прохідник підземний з 01.10.1998 року по теперішній час; стаж роботи у вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем у шахті, відповідно до ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» №345, складає 20 років 03 місяці (а.с. 19).

Листом №26-30-35 від 19.10.2016 року ДВНЗ «Український державний хіміко-технологічний університет» на заяву від 23.09.2016 року з приводу виплати студентці ОСОБА_2 соціальної стипендії повідомлено про неможливість виплати позивачці стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», в зв'язку ненадходженням коштів з державного бюджету на вказані витрати (а.с. 23).

Згідно ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року №1556-VII особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, можуть отримувати інші стипендії, призначені фізичними (юридичними) особами.

Частиною 1 ст. 5 закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 №345-V1 передбачено, що шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Разом з цим, статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» N 2050-III від 19 жовтня 2000 року (з відповідними змінами та доповненнями) передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За змістом ст. 2 вказаного вище Закону, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року N159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Таким чином, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону N2050-III та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі стипендії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією, добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведені висновки апеляційного суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена у Постанові від 18.11.2014 року №21-518а14 що, згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України, які застосовують відповідні нормативно-правові акти.

Законами України «Про державний бюджет України» на відповідний рік встановлювався прожитковий мінімум для працездатних осіб в наступних розмірах: з 01.09.2015 по 31.12.2015 року - 1378,00 грн., з 01.01.2016 по 30.04.2016 року - 1378,00 грн. та з 01.05.2016 по 30.11.2016 - 1450,00 грн., з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року - 1600,00 грн.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши наявність у ОСОБА_2 права на нарахування їй стипендії згідно ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» а також на компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати стипендії, - місцевий суд обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» на користь позивача невиплаченої стипендії за період з 01 вересня 2015 року по грудень 2016 року включно в загальному розмірі 18611,04 грн. та інфляційних втрат у сумі 1740,28 грн.

Посилання апеляційної скарги на те, що державним бюджетом на 2015 та 2016 роки не передбачено коштів на виконання вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» - до уваги не приймається, адже обов'язок держави, передбачений Законом щодо виплати стипендії в певному розмірі, не може ставитися у залежність до наявності у бюджеті коштів.

Колегія зауважує, що доводи апеляційної скарги не містять посилань на неправильність розрахунків позивача щодо розміру заборгованості та інфляційних нарахувань. Апеляційний суд розглядає справу у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище; приймаючи до уваги правильне застосування місцевим судом ст. 88 ЦПК України; враховуючи вимоги ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу «Український державний хіміко-технологічний університет» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2017 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді