Справа № 742/1879/17 Провадження № 22-ц/795/2138/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Бездідько В. М. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Лікувально-профілактичного закладу «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Чернігівської обласної ради» про скасування наказу про догану,

в с т а н о в и в:

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_8 про скасування наказу №11 від 13 червня 2017 року лікувально-профілактичного закладу «Обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про застосування щодо неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_5 звернулася до суду з апеляційною скаргою та, посилаючись на неповноту зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов до ЛПЗ «Обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про скасування наказу про догану.

Зокрема, апелянт зазначає, що підвідомчою їй бригадою не здійснюється виїзд за викликами за межі міста, а тому нею було рекомендовано особі, яка звернулась за допомогою, перетелефонувати за місцем обслуговування саме викликів із району. З цього приводу стороною позивача були витребувані докази у відповідача щодо наявності прямої лінії звязку між номерами міського та районного відділення екстреної швидкої допомоги, оскільки саме із-за відсутності матеріального забезпечення та такого звязку вона не могла здійснити самостійно переадресацію виклику. Однак, судом після задоволення заяви про витребування доказів та винесеної ухвали про витребування доказів, в судовому засіданні було проігноровано необхідність отримання вказаної інформації та порушено принцип повноти та обєктивності.

Також при зверненні із заявою про забезпечення доказів, позивачкою одночасно ставилось питання про надання наказу про призначену особу на посаду старшого лікаря зміни, оскільки саме такий лікар має вирішувати нестандартні ситуації, однак до матеріалів справи було надано наказ про прийняття на роботу ОСОБА_9, яка являється старшим лікарем відділення швидкої та невідкладної медичної допомоги Прилуцького відділення екстреної медичної допомоги, але це відмінна посада від тієї, на яку покладено обовязок вирішувати нестандартні ситуації та ще й за межами нормованого робочого дня, на що вказують правила.

Апелянт вважає, що діючи в межах своїх можливостей та повноважень вона здійснила всі вичерпні дії направлені на врегулювання виниклої ситуації, проте роботодавець, не забезпечивши працівника належними умовами для виконання своїх обовязків, виніс наказ про застосування дисциплінарного стягнення.

Крім того, апелянт звертає увагу, що жодним із пунктів, на які посилається роботодавець про оголошенні догани, не може бути підставою для винесення такої, так як жоден з пунктів не був порушений в розумінні будь-якої дії яка б була неправомірною з боку працівника.

ОСОБА_5 вважає, що судом було проігноровано необхідність витребування інформації, що є порушенням принципу повноти та обєктивності та стало причиною неврахування обставин, за яких виник інцидент.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що наказ директора ЛПЗ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» №11 від 13 червня 2017 року, винесений стосовно позивача, про оголошення їй догани за порушення функціональних обовязків посадової інструкції, а саме: п.2.1, 2.4, 2.5, 2.14, 2.24, є законним та не підлягає скасуванню, оскільки в діях позивача вбачається порушення правил посадових обовязків, які передбачені Посадовою інструкцією фельдшера-диспетчера з приймання викликів і передачі їх виїзним бригадам ШМД.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується.

Статтею 139 КЗпП України визначено, що працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно ст.ст.147, 147-1 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

У відповідності до положень ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Статтею 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 працює на посаді фельдшера з приймання викликів і передачі їх виїзним бригадам ШМД Прилуцького відділення екстреної швидкої медичної допомоги з 01 січня 2013 року, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.4-5).

Наказом директора ЛПЗ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» №11, фельдшеру-диспетчеру ОСОБА_5 за порушення функціональних обовязків посадової інструкції п.2.1, 2.4, 2.5, 2.14, 2.24, оголошено догану (а.с.10).

Порушення посадових обовязків полягало в наступному

25 травня 2017 року позивачем було прийнято повідомлення з мобільного номеру телефону про виклик швидкої медичної допомоги жінці. При детальному зясуванні всіх обставин, які передбачені п.2.1 посадової інструкції, а саме підстави виклику та адреса виклику, позивачем було встановлено, що за швидкою медичною допомогою звертається хвора, яка проживає та на час виклику знаходиться за межами міста Прилуки. ОСОБА_5 відмовила у прийнятті виклику, розяснивши, що вони не виїжджають в район та необхідно телефонувати в районну швидку. В подальшому зателефонував син жінки, яка потребувала допомоги, але ОСОБА_5 йому також відмовила у прийнятті виклику. Дані обставини підтверджуються наданими позивачкою поясненнями (а.с.27, 28).

26 травня 2017 року ОСОБА_10, житель ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся за телефоном «гаряча лінія» Міністерство охорони здоровя України зі скаргою на працівника (диспетчера) медичної допомоги 103 м.Прилуки. Пояснив, що 25 травня 2017 року в період між 21:20-22:10 з мобільних телефонів було неодноразово зроблено виклик швидкої до матері заявника ОСОБА_11 Дізнавшись, що заявник телефонує не з м.Прилуки, а з району, працівник станції ШМД відмовилася приймати виклик, мотивуючи тим, що обслуговують тільки місто, переключити заявника на службу яка обслуговує район відмовилася, назвати своє прізвище відмовилася, поводила себе грубо та зухвало (а.с.25).

Таким чином, достовірно встановлено та не заперечується ОСОБА_5, що фельдшер-диспетчер не прийняла виклику мотивуючи тим, що бригади ЕМД Прилуцького відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги не виїжджають на виклики за межі міста Прилук.

Даний випадок був розглянутий комісійно та встановлено, що фельдшер-диспетчер ОСОБА_5 порушила свої посадові вимоги при прийнятті звернення на телефон «103» Прилуцького відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (а.с.26).

Також вбачається, що форма № 109/0 «Картка виклику швидкої медичної допомоги» на виклик ОСОБА_10 25 травня 2017 року фельдшером-диспетчером з прийняття викликів і передачі їх виїзним бригадам ШМД Прилуцького відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги ОСОБА_5 не була заповнена.

Згідно ст.4 Закону України «Про екстрену медичну допомогу» виклик екстреної медичної допомоги здійснюється за єдиним телефонним номером виклику екстреної медичної допомоги 103 або за єдиним телефонним номером виклику екстреної допомоги 112. Виклик екстреної медичної допомоги здійснюється безоплатно. Відмова у можливості здійснення передачі та прийняття викликів екстреної медичної допомоги забороняється і тягне для осіб, які її допустили чи здійснили, відповідальність, визначену законом. Порядок передачі викликів екстреної медичної допомоги визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері звязку, за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоровя. Прийняття викликів екстреної медичної допомоги та надання екстреної медичної допомоги забезпечуються системою екстреної медичної допомоги, яка створюється та функціонує відповідно до цього Закону.

Тобто, законом чітко передбачено за яким номером телефону має телефонувати особа, яка потребує екстреної медичної допомоги та заборону відмовляти у здійсненні передачі та прийнятті викликів.

Будь-яких інших інструкцій, які б передбачали відмову у прийнятті виклику про екстрену медичну допомогу у звязку з тим, що особа проживає за межами міста, затверджених належним чином, позивачем також надано не було.

Зокрема, у відповідності до п.2.1 Посадової інструкції фельдшера-диспетчера з приймання викликів і передачі їх виїзним бригадам ШМД затвердженим в.о. директора Центру 24 вересня 2013 року (а.с.7-9), фельдшер-диспетчер має здійснити прийом від населення звернень по телефону відповідно до правил виклику швидкої медичної допомоги і затверджених алгоритмів опитування всіх звернень по екстрену медичну допомогу населення, їх реєстрація. При розмові з абонентом, чітко назвати свій номер і ввічливо, без зайвих розмов вести переговори за наступною схемою: вияснити привід до виклику, питанням «о трапилось», адреса виклику, П.І.Б хворого, вік (скільки років), хто викликає (при необхідності прізвище), номер телефону, за яким відбувається виклик, чи був виклик на ШМД протягом доби, в кінці розмови назвати точний час прийому виклику.

Згідно пункту 2.2 даної Посадової інструкції фельдшер-диспетчер має оформити карту виклику ШМД (форма 109/0) з відміткою всіх даних, крім того, у карті вказати своє прізвище і номер магнітофона (робочого місця) на який прийнято виклик.

Відповідно до п.2.4 фельдшер-диспетчер передає необґрунтовані для центру виклики в інші лікувально-профілактичні установи для їх виконання із відома старшого лікаря. Згідно п.2.5. має здійснити переадресування непрофільного звернення або у разі конфліктної ситуації старшому лікарю для вирішення питання подальшої долі виклику. Відмову у прийомі виклику може вирішувати тільки старший лікар відділення швидкої та невідкладної медичної допомоги.

Згідно п.2.14 фельдшер-диспетчер має надавати населенню по телефону затверджену інформацію, а згідно п.2.24 дотримуватись правил етики та деонтології при прийманні викликів від населення.

Також директором Центру затверджено правила приймання викликів від населення Чернігівської області.

Згідно п.1.1 Посадової інструкції лікаря з медицини невідкладних станів, затвердженої директором Центру 01 березня 2015 року (а.с.46-53), лікар з медицини невідкладних станів відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва (Центр ЕМД та МК) є медичним працівником, який здійснює надання екстреної медичної допомоги пацієнтам та постраждалим на догоспітальному етапі згідно із затвердженими діагностично-лікувальними протоколами (стандартами), працює у складі бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги, керує та організовує роботу усіх членів бригади.

Пунктом 2.3 Посадової інструкції лікар здійснює контроль за прийманням викликів від населення, правильним їх розподілом та своєчасним виконання. Відмова в направленні виїзних бригад швидкої медичної допомоги на необґрунтовані виклики (п.2.4). контроль за повторними зверненнями по екстрену медичну допомоги тощо (п.2.5).

При надходженні виклику, лікар повинен особисто отримати його у фельдшера диспетчерської Відділення, уточнити адресу, привід до виїзду і виїхати не пізніше 2-х хвилин з моменту отримання виклику. Розпорядження фельдшера диспетчерської, щодо виїзду на виклик є обов'язковим до виконання лікарем та всіма членами очолюваної ним бригади. У разі неможливості виїхати на виклик - негайно повідомити про це фельдшера диспетчерської Відділення та в подальшому діяти за його вказівками (п.2.12).

Відповідно до наданого відповідачем листа ПАТ «Укртелеком», на телефонному номері НОМЕР_1, який встановлений за адресою м.Прилуки вул. Київська, 56, встановлено АВН 1 «Повний доступ». Дана категорія передбачає доступ до міського, міжміського, міжнародного звязку, доступ до послуги 0800, 0900 (а.с.55). Крім того, за інформацією, наданою ПАТ «Укртелеком» на виконання ухвали суду першої інстанції (а.с. 122-126), у період з 25.05.2017 р. по 26.05.2017 р. звернень щодо перебоїв у роботі телефонів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 до технічної служби не надходило, надані телекомунікаційні послуги оплачені. Таким чином, посилання апелянта про відсутність можливості переадресувати виклик районному відділу та про не дослідження судом її заперечень з цього приводу не заслуговують на увагу.

Що стосується доводів про відсутність наказу про призначену особу на посаду старшого лікаря зміни, оскільки саме такий лікар має вирішувати нестандартні ситуації, також не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції. Слід зазначити, що прийняття виклику про надання екстреної медичної допомоги, саме по собі не є нестандартною ситуацією, згідно Посадової інструкції фельдшера-диспетчера з приймання викликів і передачі їх виїзним бригадам ШМД ОСОБА_5 мала прийняти виклик та своєчасно передати його вільній виїзній бригаді для виконання (п.2.28). Більш того, при необхідності фельдшер-диспетчер має, окрім того, що передати виклик бригаді ШМД, організувати направлення для допомоги бригадам швидкої медичної допомоги, працівників міліції, ДАІ, пожежних та інших рятувальних служб (п.2.19).

Посилання апелянта на те, що жодним із пунктів, на які посилається роботодавець при оголошенні догани, не може бути підставою для винесення такої, так як жоден з пунктів не був порушений, ґрунтуються на невірному тлумаченні апелянтом норм матеріального права. Саме у звязку з тим, що ОСОБА_5 порушила п.2.1 (не прийняла виклик), 2.4 (не передала виклик в іншу лікувально-профілактичну установу), 2.5 (не переадресувала виклику), 2.14 (надала не затверджену інформацію про неможливість прийняти даний виклик), 2.24 (вела себе грубо та не професійно), їй було оголошено догану.

Доводи позивачки про порушення відповідачем вимог законодавства при оголошенні догани повністю спростовуються вищевказаними доказами.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: