КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6559/16-ц
Провадження № 2/552/174/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Полтавської міської ради, ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданою ДТП,-

В С Т А Н О В И В:

22.11.2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилався на те, що 17.08.2016 року відбулася ДТП, учасниками якої були він та відповідач по справі, ОСОБА_2, якого постановою Київського районного суду м. Полтави від 15.09.2016 року визнали винним у скоєнні ДТП. В результаті ДТП його автомобіль був пошкоджений. Матеріальну шкоду йому відшкодувала страхова компанія. За виключення вартості проведення дефектовки автомобіля у розмірі 200 грн. , які він просив стягнути з відповідача як матеріальну шкоду. Також посилався на те, що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода яку він оціню в 25 000 грн. Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 200 грн. матеріальної шкоди, 25000 грн. моральної шкоди та витрати понесені ним у зв»язку з розглядом справи. В ході судового розгляду справи позивач неодноразово змінював, збільшував та зменшував позовні вимоги та остаточного просив стягнути з відповідача, виконавчого комітету Полтавської міської ради, на його користь матеріальну шкоду у розмірі 500 грн., яка полягає у тому, що в результаті пошкодженні його автомобіля він вимушений був користуватись послугами іншого транспортного засобу за які сплатив 500 грн. , моральну шкоду у розмірі 15 300 грн., витрати по справі.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги просили їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача, виконавчого комітету Полтавської міської ради, позовні вимоги не визнав просив відмовити у їх задоволенні. Пояснив, що відповідач не навів належних та допустимих доказів у підтвердження заявлених ним позовних вимог.

Представник відповідач ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, як безпідставних.

Третя особа, АТ «СК АХА Страхування» свого представника у судове засідання не направила.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступних висновків.

Установлено, що 17.08.2016 року о 12.00 відповідач ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом Wolkswagen Pasat д.н.з ВІ 55 51 ВА в м. Полтава, по вул.. Соборності , 69 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем KIA CERATO д.н.з. ВІ 2195ВН, яким керував позивач та який належить йому на праві приватної власності.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 15.09.2016 року ОСОБА_2Ю, визнаний винним у скоєнні вказаної ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності ( а.с. 3).

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль позивача, що підтверджується калькуляцією на проведення ремонтних робіт автомобіля позивача, виплатою йому страхового відшкодування у розмірі 15300 грн. за пошкодження автомобіля ( а.с. 4-8).

Також установлено, що ОСОБА_2 на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з виконавчим комітетом Полтавської міської ради, та саме виконавчий комітет Полтавської міської ради використовував автомобіль НОМЕР_1 у своїй діяльності, водієм якого був ОСОБА_2 та саме в день скоєння ДТП виконував свої професійні обов»язки, що підтверджується полісом страхування автомобіля НОМЕР_1 ( а.с. 51), розпорядженням про прийняття ОСОБА_2 на роботу до виконавчого комітету Полтавської міської ради, табелем обліку використаного робочого часу ( а.с. 73,74).

Отже ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з виконавчим комітетом Полтавської міської ради , яким цивільна правова відповідальність була застрахована у АТ «СК АХА Страхування».

Згідно з полісом № АІ /9242313 від 03.07.2016 року ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну здоров"ю (на одного потерпілого), становить 100 000 тис. грн. , 50 000 грн. за шкоду заподіяну майно ( а.с. 51) ,

На підставі заяви позивача про виплату страхового відшкодування щодо ДТП, яка сталася 17.08.2016 року, ця подія була визнана страховим випадком та АТ « СК АХА Страхування» позивачеві виплачене страхове відшкодування у розмірі 15 300 грн.

Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових ) обов'язків.

Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків.

При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обовязків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обовязків працівника.

Як вже зазначалось вище виконавчий комітет Полтавської міської ради на належній правовій підставі на час ДТП володів автомобілем НОМЕР_1, яким керував під час виконання трудових обов»язків ОСОБА_2

Отже слід дійти до висновку, що саме виконавчий комітет Полтавської міської ради є належним відповідачем по справі та повинен відповідати за шкоду заподіяну його працівником.

Щодо матеріальної шкоди, то суд виходить із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів у підтвердження того, що діями відповідача йому заподіяна матеріальна шкода у розмірі 500 грн.

Надана позивачем довідка ОСОБА_5 про те, що він возив рідню позивача свідчить про те, що позивач заправляв його автомобіль пальним на загальну суму 970 грн..

Ця обставина підтверджена ОСОБА_5, який був допитаний у судовому засіданні як свідок, та який пояснив, що він отримав від позивача 970 грн. за використане ним пальне для поїздок.

Отже посилання позивача про те, що він сплатив ОСОБА_5 500 грн. за дання послуг по перевезенню його родичів нічим не підтверджується, а отже у задоволенні вказаних позовних вимог необхідно відмовити.

Щодо моральної шкоди, то суд виходить із того, що така шкода заподіяна позивачеві з вини ОСОБА_2, який порушивши ПДР України допустив зіткнення з автомобілем позивача , в результаті чого пошкодив автомобіль позивача.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Із пунктів 5 та 9 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вбачається, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд. зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач в своїх позовних вимог зазначав, що йому завдано йому моральну шкоду, яка виразилася в дискомфорті у вигляді неможливості тривалий час використовувати автомобіль за його прямим призначенням, оскільки він нема коштів на терміновий ремонт автомобіля та вимушений був дожидатись виплати страхового відшкодування, клопотами по ремонту автомобіля, порушенням нормального звичного укладу життя, переживаннях та просив стягнути 15300 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Враховуючи характер вчиненого відповідачем адміністративного правопорушення, яке призвело до пошкодження майна позивача, суд дійшов до висновку що позивачем доведено наявність завданої моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з виконавчим комітетом Полтавської міської ради то моральна шкода підлягає стягненню з роботодавця.

Проаналізувавши наявні в справі докази та встановлені фактичні обставини, суд вважає, що позивачем доведено завдання моральної шкоди в розмірі 5000 гри., який в даному конкретному випадку є розумним, виваженим і справедливим. Тому позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ІДҐТК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З матеріалів справи убачається, що при зверненні з позовом до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1378 грн., тоді як звертаючись до суду із вказаним позовом він повинен був сплатити судовий збір у розмірі двічі по 551грн. 20 коп. , тобто 1102 грн. 20 коп., отже переплачена сума судового збору позивачем у розмірі 275 грн. 60 коп. підлягає поверненню позивачеві.

Так як позовні вимоги задоволені частково підлягають стягненню з відповідача, виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь позивача судові витрати по сплаті позивачем судового збору у розмірі 55 1грн. 20 коп. та 1500 грн. за надання правової допомоги.

Керуючись ст. 10,11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 грн, судові витрати у розмірі 2051.20 грн., а всього 7 051 грн. 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Л.М. Васильєва