Справа № 2/243/2688/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2017 року Слов′янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

При секретарі Останькович А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Словянська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності, обґрунтувавши свої вимоги тим, що її рідний брат ОСОБА_3 разом зі своєю жінкою ОСОБА_4 та її сином ОСОБА_5 були співвласниками квартири АДРЕСА_1. 28.03.2001 року помер ОСОБА_5, після чого фактично успадкувала все його майно ОСОБА_4 29.05.2012 року померла ОСОБА_4, після чого фактично успадкував все її майно ОСОБА_3 28.06.2013 року помер її брат ОСОБА_3, після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлової квартири АДРЕСА_1 та грошових вкладів в АТ «Ощадбанк», вона є єдиним законним спадкоємцем другої черги після смерті брата. 15.11.2016 року постановою державного нотаріуса Першої ОСОБА_2 державної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкова справа, що заводилася у Першій ОСОБА_2 державній конторі, залишилася в зоні антитерористичної операції на тимчасово окупованій території. У звязку з викладеним вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить суд визнати за нею право власності на житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та на грошові кошти, що знаходяться на рахунку № 91551385 у філії ТВБВ № 2864/095 АТ «Ощадбанк», а також на грошові кошти, що знаходяться на рахунку № 91551/1995 у філії ТВБВ № 2864/064 АТ «Ощадбанк».

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6, який діє на підставі договору на представництво інтересів від 16.05.2017 року (а.с.31), в судове засідання, будучи належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, не зявилися, надали заяви про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні (а.с.33; 43).

Місце юридичної адреси відповідача ОСОБА_2 міської ради зазначено: Донецька область, м. Горлівка, пр. Перемоги, буд. 67. Під час розгляду справи, судом приймались усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляд заяви. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду ОСОБА_2 міській раді.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року підсудність цивільних справ місцевих судів м. Горлівка Донецької області визначена за Словянським міськрайонний судом Донецької області. В даному випадку спірне майно розташоване на тимчасово окупованій території, яка на даний час не підконтрольна Україні, а саме в м. Горлівка Донецької області.

Наданими по справі доказами встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії ЯК № 665325, батьками ОСОБА_7 зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯЕ № 157468, батьками ОСОБА_3 зазначені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.11).

Згідно довідки міського відділу РАЦС ОСОБА_2 міського управління юстиції Донецької області від 22.02.2008 року, 08.01.1972 року Калінінським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Горлівки Донецької області було зареєстровано шлюб ОСОБА_10 та ОСОБА_7, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: «Мельникова» (а.с.12).

Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НО № 108814, шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 був розірваний 13.05.1976 року, після чого їй присвоєно прізвище: «Афанасьєва» (а.с.13).

Відповідно до довідки міського відділу РАЦС ОСОБА_2 міського управління юстиції Донецької області від 22.02.2008 року, 11.06.1976 року міським відділом РАЦС м. Горлівки Донецької області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_7, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: «Малицька», 16.11.1990 року зазначений шлюб був розірваний (а.с.14).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії VI-НО №321636, 25.08.1993 року ОСОБА_13 та ОСОБА_14 уклали шлюб, дружині після укладення шлюбу присвоєно прізвище: «Сердюк» (а.с.15).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 рідні брат та сестра.

Як вбачаться зі свідоцтва про укладення шлюбу від 24.11.1982 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_15 був укладений шлюб 24.11.1982 року, прізвище дружини після укладення шлюбу: «Афанасьєва» (а.с.16).

Відповідно до свідоцтва про народження серії VІІ-УР № 00439, ОСОБА_5 народився 21.04.1965 року, його батьками зазначені ОСОБА_16 та ОСОБА_15 (а.с.17).

Згідно свідоцтва про право власності №1544 від 18.05.1995 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.18).

Зазначене підтверджується технічним паспортом на вказану квартиру від 12.05.1995 року (а.с.19).

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-НО №511588, ОСОБА_5 помер 28.03.2001 року (а.с.20).

ОСОБА_4 померла 29.05.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №616622 (а.с.21). Відповідно до довідки ТОВ «ГРВ-ГРУПП» від 13.07.2012 року, померла на момент своєї смерті була зареєстрована та мешкала разом з ОСОБА_3 (а.с.23).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО №693637, ОСОБА_3 помер 28.06.2013 року (а.с.22).

Відповідно до ОСОБА_6 про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 35042459 від 06.09.2013 року, після смерті ОСОБА_3 Першою горлівською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 746-2013 (а.с.27). Зазначене підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 48057534 від 13.06.2017 року (а.с.42).

Як вбачається з ощадних книжок померлий ОСОБА_3 мав грошові вклади на рахунках № 91551385 у філії ТВБВ № 2864/095 АТ «Ощадбанк» та № 91551/1995 у філії ТВБВ № 2864/064 АТ «Ощадбанк» (а.с.28; 29).

Згідно вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами статей 10 і 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 1216 і 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності з ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1262 ЦК України визначається друга черга спадкоємців, так зокрема частиною першою вказаної статті визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 2 Закону України від 07.12.2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність» установлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 512 ЦК України, самостійною підставою заміни кредитора в зобов'язанні є правонаступництво.

Відповідно до частини другої статті 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора. Проте у зобов'язаннях, не пов'язаних з особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобов'язань, а відбувається перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб спадкоємців.

Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним (частина друга статті 1228 ЦК України).

Відповідно до розяснень, наданих у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК є правом, а не обовязком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.11.2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата ОСОБА_3, у звязку з тим, що спадкова справа, що заводилася у Першій ОСОБА_2 державній конторі, залишилася в зоні антитерористичної операції на тимчасово окупованій території (а.с.30).

В суді встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після померлого ОСОБА_3, а також те, що вона позбавлена можливості отримати спадщину у передбаченому законом порядку.

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті у звязку з чим, на даний час, неможливо оформити право власності на спірну 1/3 частини квартири, належну померлому, що дало б можливість позивачу отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка.

Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом свого права, шляхом визнання за нею права власності в порядку спадкування в судовому порядку, оскільки іншим шляхом, ніж як через звернення до суду, реалізувати свої спадкові права позивач не має можливості, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Виходячи з вищенаведеного, з огляду на перелічені обставини справи, закон прямо не забороняє суду ухвалити рішення щодо визнання за позивачем права власності на житлову квартиру АДРЕСА_1 та на грошові кошти, що знаходяться на рахунку № 91551385 у філії ТВБВ № 2864/095 АТ «Ощадбанк», а також на грошові кошти, що знаходяться на рахунку № 91551/1995 у філії ТВБВ № 2864/064 АТ «Ощадбанк», що створене на законних підставах, оскільки зробити це у якийсь іншій спосіб є неможливим, тому право позивача є порушеним і підлягає захисту.

На підставі викладеного й керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, 15, 16, 328, 1216, 1218, 1268 ЦК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності на житлову квартиру загальною площею 30.76 кв.м, житловою площею 18,0 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, право власності на грошові кошти, що знаходяться на рахунку № 91551385 у філії ТВБВ № 2864/095 АТ «Ощадбанк», а також на грошові кошти, що знаходяться на рахунку № 91551/1995 у філії ТВБВ № 2864/064 АТ «Ощадбанк».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_17