Справа № 191/5765/16-ц
Провадження № 2/191/558/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Прижигалінської Т.В.,

за участю секретаря Каліневич Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнив, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18 грудня 2015 року померла його мати, ОСОБА_3, яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилася спадщина на усе належне їй майно.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 21.05.2013 року державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за № 162. Відповідно до цього заповіту, усе належне їй майно де б воно не знаходилось та з чого воно б не складалось, усі майнові права та обовязки, які належать ОСОБА_3, на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належатимуть їй на день смерті заповідала позивачу ОСОБА_1.

На початку грудня він звернувся до Першої Синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини, але постановою державного нотаріуса від 09.12.2016 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом, так як він не прийняв спадщину у встановлений законом шести місячний термін та не вступив в право спадкоємця фактично.

Вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, так як про існування вищевказаного заповіту не був повідомлений ні покійною матірю ОСОБА_3, ні державним нотаріусом, яким було засвідчено цей заповіт. І про існування заповіту взагалі не знав. Близькі родичі, а саме батько, ОСОБА_2 та рідний брат ОСОБА_5 ввели йог в оману повідомивши, про те що покійна мати ОСОБА_3 склала заповіт лише відносно них, а його в заповіті взагалі не вказала. Повіривши словам батька та брата позивач у встановлений законом термін не втупив в права спадкодавця.

Також вважає, що його батько ОСОБА_2 та рідний брат ОСОБА_5 незаконно заволоділи примірником заповіту ОСОБА_3, та шахрайськими шляхом намагалися вступити в спадщину.

Вказані обставини вважає поважною причиною пропуску.

Лише випадково він дізнався, що заповіт його покійна мати ОСОБА_3 склала тільки на нього і відразу ж звернувся до державного нотаріуса. .

З урахуванням ч. 3 ст. 1272 ЦК України позивач вважає причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори поважною, тому просить суд визначити йому додатковий строк, тривалістю в два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_3, померлої 18 грудня 2015 року.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_6 у судовому засіданні виклав обставини справи таким чином, як це вказано вище, уточнені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, при цьому пояснив, що на час смерті матері він проживав та був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2. Він не звертався до нотаріуса, так як його батько відповідач по справі, погрожував йому та повідомив що він не спадкоємець, і мати все майно заповідала на батька та старшого брата. Через 11 місяців після смерті матері його брат сказав, щоб він щось робив з заповітом, так він дізнався про існування заповіту. За життя мати йому повідомляла, що має намір оформити будинок на нього. В шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної конторі він не звернувся, так як вважав що він не спадкоємець. Після смерті матері йому було відомо про наявність спадкового майна у вигляді будинку та рахунку в банку.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, так як вважає, що жодної поважної причини у позивача не має.

Суд, заслухавши позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

З копії заповіту посвідченого нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори 21.05.2013 року вбачається, що ОСОБА_3 призначила спадкоємцем на випадок її смерті на усе майно належне їй, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, усі майнові права та обовязки, які належали їй на час посвідчення заповіту, а також майнові права та обовязки, які належатимуть їй на день смерті заповідала ОСОБА_1.

Копією свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 661835, виданого 21 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області підтверджується факт смерті 18 грудня 2015 року спадкодавця ОСОБА_3.

З довідки виданої квартальним комітетом № 27 Синельниківської міської ради за вих. № 958 від 06.12.2016 року вбачається, що померла ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 10.08.2001 року по день смерті 18.12.2015 року, де разом з нею проживав та був зареєстрований її чоловік - ОСОБА_2.

Постановою державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори від 09.12.2016 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно спадкодавця, у звязку з пропуском строку встановлено ст. 1270 ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої ОСОБА_3 і на момент смерті позивач з померлою не був зареєстрований.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16. 05. 2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сімєю), невизначеність між спадкодавцем хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Посилання ОСОБА_1 та його представника на незнання про існування заповіту, застосування погроз на адресу позивача іншими спадкоємцями не може бути визнано судом як поважна причина пропуску шестимісячного строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, оскільки дана обставина не повязана із обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Окрім того, суд зазначає, що позивач знаючи про смерть спадкодавця, наявність спадкового майна та маючи бажання прийняти спадщину після його смерті, повинен був діяти у відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, яка встановлює: «Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.», а ч. 2 вказаної статті передбачає можливість особи, яка подала заяву про прийняття спадщини відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, тобто у строк шість місяців (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Так, у Постанові Верховного Суду України за №6-1486цс/15 від 04. 11. 2015 року зроблено правовий висновок про те, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через незнання про існування заповіту на його імя, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні, тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у визначенні строку для подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 130, 212, 214, 215, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, Постановою Верховного Суду України за №6-1486цс/15 від 04. 11. 2015 року, ст. ст. 1220, 1221, ч. ч. 1, 2 ст. 1269, ст. ст. 1270, 1272 ЦК, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16. 05. 2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішенняможе бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 квітня 2016 року.

Суддя: ОСОБА_8