Справа № 522/7632/17
Провадження № 2/522/7136/17
У Х В А Л А

Іменем України

«7» червня 2017 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі питання про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за вказаним позовом.

Відповідачем надано суду клопотання про зупинення провадження у цій справі й надання подружжю строк на примирення тривалістю в шість місяців.

Суд, дослідивши надане клопотання, наявні в матеріалах справи докази, зробив висновок про обґрунтованість саме відмови у задоволенні вказаного клопотання з огляду на таке.

Згідно з ч. 5. ст. 191 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Оцінюючи зміст такого клопотання, суд не виявив доказів на підтвердження його обґрунтованості, клопотання містить позицію відповідача з приводу заявленого позову. Проте, суд позбавлений можливості зробити висновок про дійсність намірів відповідача, спрямованих на примирення подружжя.

При цьому, протягом тривалого розгляду справи (починаючи з 23 червня 2016 року, коли подано позов до суду) жодною із сторін, в тому числі й відповідачем, не вжито жодних заходів щодо примирення подружжя, самим відповідачем лише 02 червня 2017 року надано суду клопотання про зупинення провадження й надання тримісячного строку на примирення подружжя.

Таким чином тривалий період існування в суді невирішеного спору по суті надавав можливість сторонам врегулювати усі спірні питання, що існують між ними, чого відповідачем зроблено не було.

Суд зобовязаний врахувати факт існування між сторонами невирішеного майнового спору. Істотне для вирішення спору значення має також поведінка відповідача, спрямована на спричинення тяганини в розгляді справи, а також відсутність у позивачки волі на вжиття будь-яких дій, спрямованих на примирення між подружжям. При цьому, для досягнення мети збереження шлюбу необхідним є прагнення та відповідне бажання обох сторін, скеровані на залагодження конфліктів в інтересах обох з подружжя, усунення причин виникнення спору між останніми.

Вирішуючи спір, суд також має врахувати, що інше вирішення заявленого клопотання призведе до порушення стоків розгляду справи, що має бути оцінено в якості додаткового доводу для відмови в задоволенні позову.

При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу протирічитиме інтересам чоловіка, дружини й дітей подружжя.

За таких наведених обставин, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає, оскільки суперечитиме засадам цивільного судочинства, спрямованого на справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Керуючись ст. ст. 1, 201, 208, 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Ухвала суду першої інстанції апеляційному оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СУДДЯ С.О. ПОГРІБНИЙ

07.06.2017