Справа № 573/1703/17
Номер провадження 2-к/573/1/17
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 грудня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Кліщ О.В.,

при секретарі Сітало Ю.С.,

розглянувши матеріали клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь від 11 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

18 серпня 2017 року до Білопільського районного суду Сумської області з Головного територіального управління юстиції в Сумській області надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь від 11 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Вказані правовідносини регулюються гл. 1 розд. VII ЦПК України, розділом V Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України № 1092/5/54 від 27 червня 2008 року зі змінами, внесеними наказом № 29/5/2 від 11 січня 2016 року (далі Інструкція) з урахуванням умов Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

Білопільським районним судом Сумської області в порядку виконання ч. 1 ст. 467 ЦПК України на адресу проживання ОСОБА_2, зазначену в клопотанні ОСОБА_1 (с.Рижівка, вул.Дружби, 23, Білопільського району Сумської області), та зареєстровану адресу проживання ОСОБА_2 - с.Рижівка, вул.Дружби, 23, Білопільського району Сумської області направлялися письмові повідомлення про надходження вказаного клопотання і пропонувалося йому у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернуто до суду, судова повістка адресату не вручена через його відсутність за місцем проживання, з відміткою «за закінченням строку зберігання». Відповідно до частини 8 ст.128 ЦПК України днем вручення повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила іншої адреси.

За вимогами ч. 1 ст.464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходження боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 467 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не порушено питання про перенесення його розгляду. Питань про перенесення розгляду даного клопотання до суду не надходило.

Суд, розглянувши подані документи, вважає за необхідне клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь від 11 травня 2017 року задовольнити з наступних підстав.

Рішенням суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь від 11 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини було ухвалено стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Україна, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, не працюючого, паспорт виданий 21 серпня 1998 року Білопільським РВ УМВС України в Сумській області на користь ОСОБА_1, яка мешкає: с.Носилово, пров.Радянський, 16-3, Молодечненського району Мінської області, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 25% усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06 травня 2017 року і до повноліття дитини, але не менше 50 відсотків бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення. Стягнути з ОСОБА_2 держмито в дохід держави в розмірі 100 карбованців 56 копійок. Рішення суду набрало законної сили 23 травня 2017 року (а.с.4-5).

В клопотанні від 13 липня 2017 року ОСОБА_1 просить визнати та дозволити примусове виконання на території України рішення суду про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 України аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 25 відсотків усіх видів заробітку щомісячно. Просить перераховувати стягнуті кошти за адресою: (російською мовою) АДРЕСА_1 (а.с.2).

Згідно з ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

В п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів. Клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

У відповідності до ч. 1 ст. 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 466 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з довідкою судді Герман Н.В. рішення суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів набрало законної сили 23 травня 2017 року і підлягає виконанню. На території Республіки Білорусь зазначене рішення не виконувалось. ОСОБА_2 був своєчасно і в належній формі повідомлений про місце та час судового розгляду. Підтвердження про його повідомлення є в матеріалах справи (а.с.3).

Відповідно до підтвердження про вручення документів 17 лютого 2017 року в приміщенні Білопільського районного суду Сумської області за адресою: м.Білопілля, вул.Шевченка, 17, Сумської області ОСОБА_2 секретарем судового засідання було вручено копію позовної заяви, повідомлення про день судового розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (а.с.6).

Підстави для відмови у задоволенні клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, визначені ст. 468 ЦПК України, не встановлені.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначене клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 462-467 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь від 11 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь від 11 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в частині стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Україна, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, не працюючого, паспорт виданий 21 серпня 1998 року Білопільським РВ УМВС України в Сумській області, - на користь ОСОБА_1, яка мешкає: с.Носилово, пров.Радянський, 16-3, Молодечненського району Мінської області, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 25% усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06 травня 2017 року і до повноліття дитини, але не менше 50 відсотків бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення.

На виконання рішення суду Молодечненського району Мінської області Республіки Білорусь від 11 травня 2017 року в частині стягнення аліментів на утримання дитини видати виконавчий лист.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно. Суддя Білопільського районного суду О.В. Кліщ