Справа № 510/1219/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Фурсовой А.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу в попередньому судовому засіданні без його участі.

Позивачка на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу без її участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія довідки Плавнівської сільської ради про склад сім ї від 04.08.2017 р.;копія паспорту на імя позивачки та її іпн; копія свідоцтва про шлюб; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3, 12.08.2016 р.; довідка про доходи відповідача та його іпн.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка просить стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, 12.08.2016 р. н., також стягнути на її користь ? частину заробітку (доходів) щомісячно на її утримання, до досягнення сином ОСОБА_4 трьох років з відповідача ОСОБА_2, який є батьком дитини, та з яким позивачка з 14.11.2015 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі. Відповідач матеріально сина не забезпечує, хоча згідно із законом, як батько, зобов'язаний це робити. В даний час дитина знаходиться на утриманні позивачки, мешкає разом із нею. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тим самим обмежуючи можливість повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини, розвитку його обдарувань. Таким чином, неповнолітня дитина потребує матеріальної допомоги від відповідача, яку позивачка і просить стягнути на утримання сина ОСОБА_4, 12.08.2016 р. н., у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.08.2017 року і до 12.08.2034 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_5 повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь ? частину заробітку (доходів) щомісячно на її утримання, до досягнення сином ОСОБА_4 трьох років. Як вказала позивачка, відповідач коштів на утримання дитини не надає, ухиляється від покладеного на нього обовязку по її утриманню. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свою дитину. Відповідач офіційно працевлаштований, займає посаду токар 2 розряду у ТОВ «Механозбиральний універсальний завод» м. Ізмаїл, тобто має можливість сплачувати аліменти. Позивачка не працює, доглядає за дитиною.

Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних

чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків.

Оскільки відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісного сина не надається, а домовленість про способи надання утримання на дитину між сторонами не досягнута, то суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси дитини, задовольняє позовні вимоги позивачки в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, 14.01.1990 р. н., уродж. ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, 12.08.2016 р. н. у розмірі ? частини заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.08.2017 року і до 12.08.2034 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частину заробітку (доходів) щомісячно на її утримання, до досягнення сином ОСОБА_4 трьох років, тобто до 12.08.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 640 грн. 00 коп. судового збору в доход держави.

Згідно із ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.І. Дудник