Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_6 на неправомірні дії державного виконавця за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 01 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - відділ ДВС), в якій просив скасувати постанови від 09 лютого 2016 року про відкриття провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанову від 17 лютого 2016 року про стягнення виконавчого збору.

Свою заяву обґрунтовував тим, що на підставі виконавчого листа, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 24 лютого 2015 року про стягнення з нього на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»)кредитної заборгованості у розмірі 522 644грн 66 коп. та 3 654 грн судового збору, державним виконавцем Заводського відділу ДВС 23 квітня 2015 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підстави заяви стягувача від 17 квітня 2015 року.

Постановою начальника Заводського відділу ДВС ОСОБА_8 від 08 лютого 2016 року постанова про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2015 року була скасована.

Посилаючись на те, що на підставі однієї заяви стягувачаповторно було відкрито виконавче провадження,та на те, що довіреність особи, яка подавала заяву про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем не перевірена на наявність повноважень представника стосовно пред'явлення виконавчого листа до виконання, окрім того, довіреність є нікчемною, оскільки не зазначено дати її вчинення, заявник просив про задоволення скарги.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 01 червня 2016 року, у задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвали судів та постановити нову ухвалу про задоволення його скарги на дії державного виконавця.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судами встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2015 року частково задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6, стягнуто з нього на користь банку заборгованість за кредитом у розмірі522 644 грн 66 коп. та 3 654 грн судового збору.

На підставі вказаного рішення 24 лютого 2015 року Заводським районний судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист № 2/487/540/15.

Постановою державного виконавця Заводського відділу ДВС від 23 квітня 2015 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитної заборгованості.

Відкриття провадження на підставі виконавчого листа №2/487/540/15 від 24 лютого 2015 року було здійснено за заявою представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 17 квітня 2015 року.

Крім того, 18 листопада 2015 року були винесені постанови про стягнення виконавчого збору, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі у редакції на момент вчинення виконавчих дій) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня

надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про

відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність

боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до положень ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Постановою начальника Заводського відділу ДВС ОСОБА_8 про перевірку виконавчого провадження від 08 лютого 2016 року щодо здійснення контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державного виконавця, також у зв'язку із розглядом скарги представника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», постанову про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2015 року та постанови про стягнення виконавчого збору та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження скасовано.

Підставою скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2015 року зазначено неналежне направлення копії цієї постанови сторонам виконавчого провадження, у зв'язку з чим боржник був позбавлений можливості виконати рішення суду самостійно до вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення. Також зазначено, що державний виконавець повинен вирішити питання про відкриття виконавчого провадження з наступним направленням копії постанови сторонам виконавчого провадження.

У зв'язку з цим державним виконавцем 09 лютого 2016 року було винесено постанову про відкриття провадження на підставі виконавчого листа №2/487/540/15, виданого 24 лютого 2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва, та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

17 лютого 2016 року державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 52 629 грн 86 коп.

Як на підставу задоволення своєї скарги заявник посилається на те, що двічі на підставі однієї заяви не допускається відкриття виконавчого провадження,а також посилається на відсутність повноважень у представника стягувача на пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суди виходили із того, що на час відкриття провадження 09 лютого 2016 року були відсутні підстави для відмови у його відкритті, державний виконавець діяв у відповідності із вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Такі висновки є правильними.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону зокрема за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого

провадження у разі неподання виконавчого документа, зазначеного у ст. 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом.

Повторне подання заяви про відкриття виконавчого провадження вимагається законодавцем у випадках, передбачених ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у разі повернення виконавчого листа стягувачу з наведених у статті підстав).

Разом з тим, внаслідок скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 23 квітня 2015 року начальником Заводського відділу ДВС у порядку ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», наслідки, передбачені ст. 47 цього Закону, не настали та не зумовили необхідність повторного звернення стягувача із заявою про примусове виконання рішення суду.

Врахувавши вимоги начальника Заводського відділу ДВС щодо приведення виконавчих дій у відповідність до вимог ст. ст. 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець 09 лютого 2016 року відкрив виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2/487/540/15 від 24 лютого 2015 року за заявою представника стягувача про примусове виконання рішення від 17 квітня 2015 року.

Доводи ОСОБА_6 щодо відсутності у представника стягувача повноважень пред'являти виконавчий лист до виконання спростовані апеляційним судом із належним правовим обґрунтуванням підстав відхилення апеляційної скарги в цій частині.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 01 червня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик