АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8051/17 Справа № 176/1206/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи тим, що з 14 вересня 2013 року перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначала, що наразі доходів не має через відсутність можливості працювати так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Вказувала, що ОСОБА_2 належної матеріальної допомоги на утримання сина та її утримання, як матері дитини, яка не досягла трьох років, не надає.

Посилаючись на те, що батьки зобовязані утримувати своїх малолітніх дітей, а жінка має право на утримання у разі проживання з нею їхньої дитини до досягнення останньою трьох років, просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиною 3-річного віку в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини починаючи з 24 липня 2017 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів щомісяця з 24 липня 2017 року по 25 травня 2020 року. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду лише в частині стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частини на утримання дружини ОСОБА_3 зазначаючи, що рішення в цій частині постановлене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства).

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 14 вересня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.4).

Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Малолітній ОСОБА_4 зареєстрований та проживає разом з матірю ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.6) та перебуває на повному її утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 працює в ТОВ «Оріфлейм Україна» на посаді електромеханіка (логістичний центр), його загальна сума доходу за період роботи з лютого 2017 року по липень 2017 року складає 80.702 грн.35 коп., з яких сплачений прибутковий податок 14.526 грн.41 коп. (а.с.16) та орендує квартиру АДРЕСА_2 (а.с.28-29).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, виходив з того, що відповідач є батьком дитини, має постійний дохід, а тому повинен приймати участь у її матеріальному забезпеченні та забезпеченні дружини до досягнення дитиною трьох років.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Статтею ст.79 СК України визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно з ч.1 ст.80 цього ж Кодексу аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 4 ст.84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач працює та отримує сталий дохід, середньомісячний розмір якого становить 11.029 грн.33 коп. (а.с.16).

Відповідачем не спростовано ту обставину, що позивач здійснює догляд за дитиною, перебуваючи у відпустці за місцем роботи, тому заробітну плату не отримує.

Дані про інші доходи позивача в матеріалах справи відсутні, а отже позивач є такою, що потребує матеріальної допомоги, а відповідач таким, що може надавати таку допомогу.

Доводи апеляційної скарги відповідача, що він не може надавати матеріальної допомоги є неспроможними так як вони не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для звільнення відповідача від обовязку сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Інші доводи апелянта, приведені в апеляційній скарзі є безпідставними та фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст.ст.263,264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

ОСОБА_5