Справа № 487/6899/16-ц
Провадження № 2/487/680/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Щербини С.В., при секретарі Єлишевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконними та скасування наказів про дисциплінарне стягнення та звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування наказу від 05.12.2016 року №984 т.в.о. начальника Миколаївської філії ДП Адміністрація морських портів України» «Про дисциплінарне стягнення», яким їй оголошено догану.

03.02.2017 року позивач ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги та просила суд визнати незаконним та скасувати наказ від 05.12.2016 року №984 т.в.о. начальника Миколаївської філії ДП Адміністрація морських портів України» «Про дисциплінарне стягнення», яким оголошено догану та стягнути з ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» додаткову заробітну плату та (або) інші заохочувальні та компенсаційні виплати у розмірі, який буде визначений судом.

21.03.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування наказу від 22.02.2017 року №174 т.в.о. начальника Миколаївської філії ДП Адміністрація морських портів України» про її звільнення з посади фахівця комплексу автотранспортного забезпечення інженерної служби за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, поновлення на роботі на посаді фахівця комплексу автотранспортного забезпечення інженерної служби Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Миколаївського морського порту», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 19.05.2017 року об'єднано в одне провадження справи за позовами ОСОБА_1 до державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В позові позивач зазначила, що вона працювала в Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Миколаївського морського порту) на посаді фахівця комплексу автотранспортного забезпечення інженерної служби.

Наказом №984 від 05.12.2016 року «Про дисциплінарне стягнення» т.в.о. начальника Миколаївської філії ДП Адміністрація морських портів України» їй оголошено догану за невиконання посадових обовязків, передбачених «Посадовою інструкцією фахівця комплексу автотранспортного забезпечення інженерної служби» ПI 18-21/01-08 від 07.10.2015 року: п. 3.3 не оформляла приймально-здавальні акти та рахунки на послуги, які надав комплекс автотранспортного забезпечення для ТОВ «ТрансСпецАвто» та в подальшому не передала їх для обробки у централізовану бухгалтерію; п. 4.3 не вимагала необхідні довідки, документи від робітників комплексу автотранспортного забезпечення, щодо питань, які входять в коло її обовязків, що стосується виконання договору №75-Р. Вважає казаний наказ є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки відповідач надав неправильну правову оцінку фактичним обставинам справи, дійшов передбачених висновків щодо наявності в її діях порушень Посадової інструкції, неправильно застосував норми матеріального права.

Так, згідно спірного наказу предметом договору №75-Р від 18.03.2013 року є надання послуг змінного механіка з контролю та перевірки технічного стану автотранспортних засобів, позивач не є змінним механіком КАЗ, а тому не є особою, яка має право (обовязок) виконувати умови договору. Відповідно до Методики «Діловодство та документообіг», яка діє в МФ ДП «АМПУ» в номенклатуру справ про підрозділу КАС внесено «ОСОБА_2 реєстрації виходу техніки на лінію» №18-21/34, який є єдиним документом, який має підтверджувати обставини реєстрації виходу техніки на лінію.

З лютого 2016 року змінні механіки надавали позивачу ОСОБА_2 №18-21/34, який не містив відомостей щодо реєстрації техніки ТОВ «ТрансСпецАвто», інші довідки або документи не надавались. Під час перевірки у листопаді 206 року було зясовано, що змінні механіки здійснювали оформлення транспорту ТОВ «ТрансСпецАвто» в окремий журнал, не передбачений номенклатурою справ та не надавало його фахівцям КАЗ для оформлення приймально-здавальних актів, тому у позивача було відсутні підстави для оформлення будь-яких документів.

Позивач не є фактичним виконавцем послуг за договором №75-Р, його виконавцями є змінні механіки, до повноважень фахівця КАС не віднесено обовязку реєстрації виходу техніки на лінію. Крім того, Посадова інструкція позивача не містить обовязків фахівця КАЗ: оформлювати, підписувати, візувати будь-які первинні документи, фіксувати іншим чином здійснення господарських операції, а також здійснювати контроль за виконанням господарських договорів.

Фахівець КАЗ не є відповідальною особою за належне виконання умов договору. Відповідно до вимог Положення про ведення договірної роботи в ДП «АМПУ», яке затверджено наказом №136 від 10.07.2015 року, узгодження додаткової угоди №4 від 03.11.2015 року до договору №75-Р від 18.03.2013 року з ТОВ «ТрансСпецАвто», відповідальним за виконання вказаного договору було встановлено начальника КАЗ.

Щодо порушення п.3.3 Посадової інструкції, то у п. 3.3 не встановлено обовязку фахівця оформлювати попередні рахунки для централізованої бухгалтерії та і передавати такі попередні рахунки (відомості) до централізованої бухгалтерії. Щодо порушення п.4.3 Посадової інструкції, але позивач не є відповідальною особою за виконання договору №75-Р та вказаним пунктом передбачено право вимагати необхідні документи, а не встановлено обовязок.

Крім того, наказом від 22.02.2017 року №174 т.в.о. начальника Миколаївської філії ДП Адміністрація морських портів України» позивача звільнено з 22.02.2017 року з посади фахівця комплексу автотранспортного забезпечення інженерної служби за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, за систематично не виконання працівником без поважних причин обовязків покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. В наказі зазначено, що під час проведення аналізу фінансово-господарської діяльності КАС начальником КАЗ інженерної служби ОСОБА_3, проведеного на підставі п.2 Наказу МФ ДП «АМПУ» від 05.12.2016 року №984 та доручення начальника інженерної служби від 14.12.2016 р. №1105, були виявлені численні порушення Посадової інструкції ОСОБА_1: порушення умов договорів (прострочення оплати), відсутність контролю за сплатою рахунків сторонніми організаціями, несвоєчасне звіряння оплати автотранспортних послуг, несвоєчасне виконання розпоряджень начальника КАЗ у межах своїх службових повноважень, що на думку відповідача є порушенням ОСОБА_1 п.п. 3.3, 3.4, 3.14, 3.15 Посадової інструкції та п. 3.8 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників адміністрації Миколаївського морського порту. Вважає наказ про її звільнення незаконним, оскільки не вказано про конкретні факту порушення трудової дисципліни, коли вони відбулися та коли про них дізнався роботодавець, вона не надавала письмові пояснення, її вина у вчиненні проступку не встановлена, відповідачем не отримана також згода профспілки, членом якої вона є. При цьому, нею у грудні 2016 року оскаржено наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності у суді та рішення по справі не прийнято.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, підтвердив викладені обставини, просив про задоволення вимог.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що у листопаді 2016 року була проведена перевірка під час якої було встановлено невиконання ОСОБА_1 службових обовязків, передбачених п.п. 3.3, 4.3 Посадової інструкції, про що було складений висновок перевірки від 23.11.2016 року, яким запропоновано ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності з метою недопущення порушень подалі в роботі. Наказом керівника МФ ДП «АМПУ» №984 від 05.12.2016 року за невиконання посадових обовязків, передбачених Посадовою інструкцією ОСОБА_1 оголошено догану. Відповідно до Методики «Діловодство та документообіг», затвердженої наказом начальника МФ ДП «АМПУ» №860 від 31.12.2014 року , начальником комплексу автотранспортного забезпення розроблена номенклатура справ на 2016 рік, якою передбачено ведення «ОСОБА_2 реєстрації виходу техніки на лінію» №18-21/34, який є єдиним документом, який має підтверджувати обставини реєстрації виходу техніки на лінію, відомості щодо реєстрації виходу техніки на лінію до журналу вносять змінні механіки, журнал є доступним документом, обмежень ознайомлення з журналом працівників КАЗ не передбачено. При цьому, під час перевірки саме рапорти та пояснення змінних механіків вказували на те, що позивач з лютого 2016 року не ознайомлювалась з журналами, не вимагала від працівників КАЗ жодних документів необхідних для оформлення приймально-здавальних актів та рахунків на послуги, які надає комплекс автотранспортного забезпечення. При цьому, реєстраційні відомості щодо виходу техніки ТОВ «ТрансСпецАвто» на лінію внесені до журналу належним чином, доступ до таких відомостей для ОСОБА_1 не обмежений. Крім того, обовязок позивача оформляти приймально-здавальні акти та рахунки на послуги, які надає комплекс автотранспортного забезпечення чітко передбачено саме Посадовою інструкцією фахівця комплексу автотранспортного забезпечення і саме у звязку з невиконанням цього обовязку МФ ДП «АМПУ» понесло матеріальні збитки, а передача рахунків до централізованої бухгалтерії є похідною дією від обовязку позивач їх оформлювати. Крім того, згідно службової записки ОСОБА_1 від 07.11.2016 року факт невиконання нею обовязків визначений самим позивачем.

В подальшому за результатами виявлених порушень в роботі ОСОБА_1, начальником КАЗ складений рапорт №18-21/10-52 від 21.02.2107 року, в якому визначені факти бездіяльності позивача, що призвело до порушення про садових обовязків, які передбачені п.п.3.3, 3.4, 3.14, 3.15 Посадової інструкції, на підставі якого виданий наказ 3174 від 22.02.2017 року про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного:

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України», наказом №5/0 від 13.06.2013 року в.о. начальника адміністрації Миколаївського морського порту, у звязку з реорганізаціє державних підприємств морського транспорту та утворення державного підприємства «Адміністрація морських портів України» ОСОБА_1 з 13.06.2013 року прийнято на посаду фахівця комплексу автотранспортного забезпечення сервісного центру, у звязку з реорганізацією державних підприємств морського порту та утворення ДП «Адміністрація морських портів України».

Наказом №311/0 від 03.12.2014 року ОСОБА_1 переведена з 03.12.2014 року на посаду фахівця, інженерна служба/комплекс автотранспортного забезпечення/керівництво.

Наказом т.в.о. Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі- МФ ДП «АМПУ») ОСОБА_4 від 22.02.2017 року №174 ОСОБА_1 звільнено з 22.02.2017 року з посади фахівця комплексу автотранспортного забезпечення інженерної служби за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, за систематично не виконання працівником без поважних причин обовязків покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Підставою для звільнення ОСОБА_1 з займаної посади стало притягнення її до дисциплінарної відповідальності у виді оголошення догани відповідно до наказу т.в.о. начальника адміністрації №984 від 05.12.2016 року, а також продовження не виконання ОСОБА_1 без поважних прчиин обовязків, покладених на неї правилами внутрішнього трудового розпорядку, які були виявлені під час проведення аналізу фінансово-господарської діяльності КАЗ начальником КАЗ інженерної служби ОСОБА_3, проведеного на підставі п.2 Наказу МФ ДП «АМПУ» від 05.12.2016 року №984 та доручення начальника інженерної служби від 14.12.2016 р. №1105, а саме: були виявлені численні порушення Посадової інструкції ОСОБА_1: порушення умов договорів (прострочення оплати), відсутність контролю за сплатою рахунків сторонніми організаціями, несвоєчасне звіряння оплати автотранспортних послуг, несвоєчасне виконання розпоряджень начальника КАЗ у межах своїх службових повноважень, що є порушенням ОСОБА_1 п.п. 3.3, 3.4, 3.14, 3.15 Посадової інструкції та п. 3.8 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників адміністрації Миколаївського морського порту.

Перевіряючи обгрутованість позовних вимог щодо незаконності застосування дисциплінарних стягнень у вигляді догани та звільнення суд встановив наступне:

Судом встановлено, що наказом №984 від 05.12.2016 року «Про дисциплінарне стягнення» т.в.о. начальника Миколаївської філії ДП Адміністрація морських портів України» ОСОБА_4 за невиконання посадових обовязків, передбачених «Посадовою інструкцією фахівця комплексу автотранспортного забезпечення інженерної служби» ПI 18-21/01-08 фахівцю комплексу автотранспортного забезпечення інженерної служби ОСОБА_1 оголошено догану.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за цим наказом, став висновок перевірки від 23.11.2016 року начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції МФ ДП «АМПУ» ОСОБА_5, яким встановлено, що між стивідорною компанією ТОВ «ТрансСпецАвто» та МФ ДП «АМПУ», укладено договір від 18.03.2013 року №75-Р та додаткова угода №4 до нього від 03.11.2016 року, згідно якого змінні механіки комплексу автотранспортного забезпечення адміністрації надають послуги з контролю та перевірки технічного стану автотранспортних засобів «ТСА» щодо зміни перед виїздом та при поверненні, забезпечують випуск спецавтотехніки на лінію в справному стані, як у денний та і у нічний час, за послуги змінного механіка «ТСА» повинна сплачувати 10 грн. без ПДВ за кожну одиницю випущеної на лінію техніки, відповідно до виставлених ОСОБА_6 наданих послуг та рахунків. За надані послуги ТОВ «ТрансСпецАвто» сплачувало до січня поточного включно, після чого платежі припинені, як зясовано з вини фахівця комплексу автотранспортного забезпечення ОСОБА_1, яка в порушення посадової інструкції від 07.10.015 року №18-21/01-18, а саме: п. 3.3 не оформляла приймально-здавальні акти та рахунки на послуги, які надав комплекс автотранспортного забезпечення для ТОВ «ТрансСпецАвто» та в подальшому не передала їх для обробки у централізовану бухгалтерію; п. 4.3 не вимагала необхідні довідки, документи від робітників комплексу автотранспортного забезпечення, щодо питань, які входять в коло її обовязків, що стосується виконання договору №75-Р. В результаті за період 01.02.2016 року по 07.11.2016 року змінними механіками надані послуги приблизно для 4733 одиниць техніки ТОВ «ТрансСпецАвто» в результаті адміністрації порту нанесені збитки від неотриманої сплати за дані послуги у смі 56796 грн.

З вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомлена особисто 05.12.2016 року про що свідчить її підпис та не погодившись з наказом оскаржила його до суду.

Так, в МФ ДП «АМПУ» розроблена Посадова інструкція фахівця комплексу автотранспортного забезпечення ПІ 18-21/-1-08, яка затверджена 07.10.2015 року начальником МФ ДП «АМПУ», згідно п.3.3 вказаної вище Посадової інструкції, фахівець КАЗ зобовязана оформлювати приймально-здавальні акти та рахунки на послуги які має право надавати КАЗ, а відповідно до п. 4.3 має право вимагати необхідні довідки, докумети від робітників КАЗ, щодо питань, які входять в коло його обовязків.

Відповідно до Методики якості «Діловодства та документообіг», затвердженої наказом начальника МФ ДП «АМПУ» №860 від 31.12.2014 року, начальником комплексу автотранспортного забезпечення розроблена номенклатура справ на 2016 рік. Зазначеною номенклатурою передбачено ведення ОСОБА_2 реєстрації виходу техніки на лінію (індекс 18-21/34), який є єдиним докуметом, що має відомості щодо реєстрації виходу техніки на лінію. Відомості щодо реєстрації виходу техніки на лінію до вище зазначеного ОСОБА_2 вносять змінні механіки автотранспртного забезпечення, вказаний журнал є доступним документом, обмежень щодо ознайомлення з ним працвіників КАЗ не передбачено.

18.03.2013 року між стивідорною компанією ТОВ «ТрансСпецАвто» та МФ ДП «АМПУ», укладено договір №75-Р та додаткова угода №4 до нього від 03.11.2016 року, предмет вказаного договору: виконавець (ДП «Миколаївський морський торговельний порт») надає послуги змінного механіка з контролю та перевірки технічного стану автотранспортних засобів в зміну, а замовник (ТОВ «ТрансСпецАвто») зобовязується прийняти в оплатити надані послуги згідно умов цього Договору.

Стронами вище вказаного договору є ТОВ «ТрансСпецАвто» та МФ ДП «АМПУ». Проте, сторона договору від 18.03.2013 року №75-Р ТОВ «ТрансСпецАвто» порушила свої договорні зобовязання, припинивши з січня 2016 року сплату коштів за надані послуги змінних механіків МФ ДП «АМПУ» з контролю та перевірки технічного стану автотранспортних засобів в зміну.

В той час ОСОБА_1 не є стороною договору від 18.03.2013 року №75-Р, не є відповідальною особою, яка здійснює виконання умов вказаного договору, у звязку з чим не може відповідати за дії (бездіяльність) контрагента свого роботавця.

Отже, посилання в наказі №984 від 05.12.2016 року на те, що не сплата ТОВ «ТрансСпецАвто» коштів за дані послуги змінного механіка сталося саме з вини ОСОБА_1 та спричинення адміністрації порту збитки від неотриманої сплати за дані послуги у сумі 56796 грн. є безпідставні, вказані збитки не обґрунтовані, не підтверджені будь-якими доказами та з ОСОБА_1 не відшкодовувалися.

Крім того, згідно п. 2.1.3 Договору від 18.03.2013 року №75-Р виконавець зобовязаний оформлювати надання послуг замовнику: з відображенням кількості автотранспортних засобів у ОСОБА_2 реєстрації виходу автотранспортних засобів на лінію; з відміткою про технічний стан у подорожньому листі та Талоні замовника.

Отже, ОСОБА_2 реєстрації виходу автотранспортних засобів на лінію є єдиним документом, який має підтвержувати обставини реєстрації виходу техніки на лінію та виконання змінними механіками умов Договору від 18.03.2013 року №75-Р.

При цьому, саме змінні механіки мали оформлювати факт надання послуг ТОВ «ТрансСпецАвто» шляхом внесення відомостей до ОСОБА_2 реєстрації виходу автотранспортних засобів на лінію та надавати його працівнику.

Проте, згідно ОСОБА_6 огляду журналів реєстрації транспортних засобів ТОВ «ТрасСпецАвто» номенклатурний №18-21/34, складеного старшим фахівцем відділу з питань запобігання та виявлення корупції МФ ДП «АМПУ» ОСОБА_7, фахівцем відділу питань запобігання та виявлення корупції МФ ДП «АМПУ» ОСОБА_8, в присутності начальника комплексу автотранспортного забезпечення ОСОБА_9, виявлено два журнала «Реєстрації транспортних засобів ТОВ «ТрансСпецАвто» №18034/21 на 30 арк., відповідно до якого змінними механіками на лінію випущено 1243 одиниць спецавтотранспорту ТОВ «ТрансСпецАвто та №18034/21 на 51 арк., відповідно до якого змінними механіками на лінію випущено 2137 одиниць спецавтотранспорту ТОВ «ТрансСпецАвто, за період з 13.03.2016 року по 15.06.2016 року та з 16.06.2016 року по 20.10.2016 року, скріплених печаткою та підписом заступника начальника КАЗ ОСОБА_6

Отже, змінні механіки за фактом надання послуг ТОВ «ТрансСпецАвто» не вносили відомості до ОСОБА_2 реєстрації виходу автотранспортних засобів на лінію, на підставі яких ОСОБА_1 мала здійснювати оформлення приймально-здавальних актів та рахунків на послуги, які надав комплекс автотранспортного забезпечення для ТОВ «ТрансСпецАвто», а вносили ці дані в ОСОБА_2, які не передбачені номенклатурою справ в МФ ДП «АМПУ».

Вказане свідчить про відсутність порушення ОСОБА_1 п. 3.3 Посадової інструкції, крім того, відсутні підстави вважати, що позивач порушила і п. 4.3 Посадової інструкції, оскільки вказаним пунктом визначені права позивача, а не її обовязки.

Таким чином, суд приходить до переконання, що наказ т.в.о. начальника адміністрації від 05.12.2016 року №984 щодо оголошення ОСОБА_1 є незаконним та підлягає скасуванню.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог щодо наказу т.в.о. начальника адміністрації від 22.02.2017 року №174 про звільнення з посади фахівця комплексу автотранспортного забезпчення інженерної служби ОСОБА_1 на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку судом встановлено наступне.

Згідно положень п. 3 ч.1 ст.40 КЗпП України, систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення тягне за собою розірвання за ініціативою власника трудового договору який було укладено на невизначений термін.

При цьому, систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної та громадської відповідальності, і порушив її знову, тобто за одноразове порушення трудової дисципліни, незалежно від його тяжкості, звільнення за пунктом 3 статті 40 КЗпП не допускається. Звільнення за зазначеною підставою є крайнім заходом, тобто власник вправі звільнити працівника, якщо вжиті до нього раніше заходи дисциплінарного стягнення не спричиняють ніякого впливу.

Відповідно до розяснень викладених в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни судам необхідно зясовувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.3 ст.40 КЗпП України, чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

За таких обставин, а саме: визнання незаконним наказу від 05.12.2016 року №984, який скасовано судом, суд вважає наказ № 174 від 22.02.2017 року про звільнення ОСОБА_1 незаконним, а відповідно позовні вимоги позивача в цієї частині обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню, шляхом поновлення позивача на роботі, у звязку з тим, що відповідач не довів наявності в діях ОСОБА_1 систематичності порушень трудової дисципліни та трудових обовязків.

Крім того, згідно ст. 252 КЗпП України та ч.3 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок).

Вказані норми встановлюють додаткові гарантії для працівників, обраних до профспілкових органів, і застосовуються, крім дотримання загальних норм.

Позивач ОСОБА_1 є членом профспілкового комітету Миколаївського морського торговельного порту Професійна спілка працівників морського транспорту, тому для її звільнення на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КзпП України, відповідач повинен був отримати згоду профспілкової організації. Проте, відповідач до профспілкової організації з поданням про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 не звертався.

На вимогу Заводського районного суду м. Миколаєва, профспілкового комітету Миколаївського морського торговельного порту Професійна спілка працівників морського транспорту у відповідності до п. 9 ст. 43 КЗпП України надала свої висновок з приводу звільнення ОСОБА_1 за п.3 ч. 1 ст. 40 КЗпП, яким відмовили у наданні згоди на звільнення останньої, обґрунтовуючи свою незгоду порушенням встановленого законодавством порядку ухвалення рішень про звільнення працівників у звязку із систематичним невиконанням працівником без поважних причин обовязків , покладених на нього тудовоим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду України викладеним у постанові №6-30цс14 від 23.04.2014 року, який є обовязковим для застосування у судовій практиці, відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, згідно якого звільнення члена виборного органу первинної профспілкової організації підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки) без попередньої згоди на це виборного органу первинної профспілкової організації профспілки та вищестоящого органу цієї профспілки (обєднання профспілок) є порушенням вимог статей 43, 252 Кодексу законів про працю України, статті 41 Закону України від 15 вересня 1999 року № 1045-XIV «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та є підставою для визнання звільнення незаконним.

Таким чином, суд приходить до переконання, що звільнення позивача було проведено відповідачем без дотримання процедури, передбаченої ст.ст. 43, 252 КЗпП України, ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», що також є підставою для визнання наказу №174 від 22.02.2017 року про звільнення позивача незаконним, а порушене право позивача підлягає відновленню, шляхом поновленням ОСОБА_1 на роботі в займаній посаді з дня її звільнення, тобто з 22.02.2017 року.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Крім того, поновлення позивача на роботі є підставою для стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, з 22.02.2017 року по день ухвалення судом рішення 14.12.2017 року. При цьому розмір середнього заробітку необхідно проводити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 з наступними змінами. Згідно пунктів 2, 5, 8 цього Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи із його заробітної плати за два останніх відпрацьованих місяця, які передували звільненню, а нарахування середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Як вбачається з довідки відповідача (розрахунок Таб №759 ОСОБА_1О.) за два останніх місяця роботи позивача до звільнення (грудень 2016 рку і січень 2017 року) позивач відпрацював 42/335 (дні/години), а компенсація середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, становить 69980,19 грн. (21/167,50 дни/години в середньому за 1 місяць, з урахуванням періоду вимушеного прогулу з 22.02.2017 року по 14.12.2017 року та середнього динного заробітку 344,73 грн.)

Таким чином, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 69980,19 грн.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню частково.

Що стосується вимоги позивача про стягнення на її користь додаткову заробітну плату та (або) інші заохочувальні та компенсаційні виплати у розмірі, який буде визначений судом, то в її задоволенні слід відмовити, у звязку недоведеністю вказаних вимог.

Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при пред'явленні позову був звільнений від сплати судового збору, на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в загальному розмірі 1979,80 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконними та скасування наказів про дисциплінарне стягнення та звільнення, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково .

Визнати незаконним та скасувати наказ від 05.12.2016 року №984 т.в.о. начальника Миколаївської філії ДП Адміністрація морських портів України» «Про дисциплінарне стягнення», яким ОСОБА_1 оголошено догану.

Поновити ОСОБА_1 на роботі в Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» на посаді фахівця комплексу автотранспортного забезпечення інженерної служби з 22.02.2017 року.

Стягнути з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 69980,19 грн.

Стягнути з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь держави судовий збір у розмірі 1979,80 грн.

В решті вимог - відмовити.

Рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина