Єдиний унікальний номер 229/1309/17
Номер провадження 2/229/916/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Гонтар А.Л.

при секретарі Костенко В. М.,

за участі відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_2 ' Приватбанк' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

позивач ПАТ КБ "Приватбанк" 04 квітня 2017 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 08 липня 2011 року між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 укла-дено договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки .

ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобовязання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач, порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 16 березня 2017 р., скла-дає 16839,86 гривень.

Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" не зявився у судове засідання, надали заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач пропустив строк давності, він не читав договір про умови та правила надання банковських послуг та не підписував його. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, шо відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Суд встановив, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 08 липня 2011 року між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір, шляхом написання заяви, яка разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, тарифами становить договір про надання банківських послуг, укладений між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 5 )

Пунктом 2.1.1.1.5.5 цих Умов передбачено, що позичальник зобовязується погасити заборгованість за кредитом, сплатити нараховані за весь період користування кредитом проценти, винагороду й неустойку (штраф, пеню) не пізніше дати, зазначеної в повідомленні банку, передбаченому пунктами 3.3.13.3.3 Умов.

За пунктами 2.1.1.7.6. Умов при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості.

Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому впозивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобовязання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року.

Як вибачається із наданого позивачем розрахунку, станом на 16 березня 2017 року у відповідача виникла заборгованість у сумі 16839 гривень, яка складається із наступного:

-заборгованість за кредитом у сумі - 483 гривні 74 коп.;

-заборгованість за процентами за користування кредитом у сумі - 11978,13 гривень;

-заборгованість за пенею у сумі - 3100 гривень;

-заборгованість по судовим штрафам - 1278 гривень.

Оскільки відповідач не підписував умови та правила надання банківських послуг, не був з ними ознайомлений, то суд не може вважати, що відповідач погодився із умовами договору, а тому, суд, вважає, що позивач не довів розмір відсотків, пені та штрафу, які нараховані відповідачу.

Крім того, позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить стягнути штраф в сумі 1278 гривень та пеню у сумі 3100 грн., але зазначені штрафні санкції нараховані після 14 квітня 2014 року особі, яка зареєстрована у населеному пункті, у якому проводилась антитерористична операція, а тому у такому випадку нарахування штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами забороняється законом.

Так, згідно із ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року №1669-VII на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, місто Дружківка Донецької області віднесено до вказаного переліку.

Відповідач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже, на підставі вказаного Закону вона має бути звільнена від сплати штрафних санкцій за вказаним договором кредиту в сумі 4378,09 грн., які нараховані після 14 квітня 2014 року.

З врахуванням викладеного, заборгованість станом на 16 березня 2017 року складає 483,74 грн., з яких: 483,74 грн. - заборгованість за кредитом.

Згідно пункту 2.1.1.2.11 умов і правил надання банківських послуг картка діє до останього дня місяця.

Відповідно до п.2.1.1.2.12 після спливу строку дії дія відповідної картки продовжується на новий строк (а.с.24).

З огляду на ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Водночас до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що датой відкриття рахунку, відповідно до заяви ОСОБА_1 є 08 липня 2011 року. Строк дії картки не встановлено. Кредитний ліміт 800 грн.

Пунктом 1.1.1.45 умов та правил надання банківських послуг установлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення) (а.с.8).

Відповідно до п.2.1.1.2.11 документа строк дії картки вказано на лицевій стороні (місяць і рік), і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH) (а.с. 24).

За змістом Умов, для надання послуг, банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, яка вказана у розділі "Відмітка банку" заява, тобто 08 липня 2011 року .

Із заяви від 08 липня 2011 року, яка є невідємною частиною договору, укладеного між ПАТ «КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1, убачається, що строк дії картки, виданої останньому не вказано.

ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права 04 квітня 2017 року (а.с.2).

Відповідач пояснив, що не памятає на який строк йому видавалась картка, але в 2013 році йому була видана нова картка на новий строк.

Із письмових поясненнь представника позивача вибачається, що дія картки продовжувалась неодноразово. Останій платіж відповідач робив у 2014 році, тому строк дій картки не сплинув.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК).

Відповідно до умов договору, укладеного між ПАТ «КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1, кінцевий термін виконання кредитного зобовязання відповідає строку дії картки.

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобовязання, отже, продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобовязання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

19 березня 2014 року Верховним Судом України зроблений правовий висновок, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінчення строку дії договору.

Верховний Суд України у постанові від 22 жовтня 2014 року зробив правовий висновок, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кридиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платіжу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

Враховуючи, що строк дії картки відповідно до заяви позивача сплинув 08 липня 2013 року, та матеріали справи не містять доказів про те, що строк дії картки інший, що відповідачу продовжувався строк дії картки, суд вважає,що у позивача виникло право вимагати повернення кредиту/ щомісячного платежу/ згідно умов договору з 08 липня 2013 року, проте позивач звернувся до суду із позовом про захист свого порушеного права лише 04 квітня 2017 року.

Суд не може погодитися з доводами представника позивача, що строк позовної давності не сплинув, оскільки кредитна картка відповідача автоматично була пролонгована.

Під час розгляду справи було надано розрахунок заборгованості за вказаним договором з 22 листопада 2013 року по 16 березня 2017 року, тоді як договір було укладено 08 липня 2011 року.

Згідно п.2.1.1.2.1 Умов і правил надання банківських послуг підписанням заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг підписанням про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки (а.с.23).

Заява ОСОБА_1 про надання кредиту в розмірі 800 грн. датована 08 липня 2011 року, а значить датою укладення договору є 08 липня 2011 року, тоді як заборгованість нараховується з 22 листопада 2013 року. Як пояснив відповідач, що йому в 20123 році була видана нова картка.

Крім того, у наданому позивачем руху платежів по картці відповідача на підтвердження строку дії картки, вказано нарахування з 25 квітня 2013 року по 17 жовтня 2013 року, з 23 грудня 2013 року по 26 липня 2014 року, з 22 листопада по 30 квітня 2017 року. Старт карткового рахунку 20 листопада 2013 року строк дії кредитної картки лютий 2016 року. Також надані нарахування по картці за період з 07 липня 2011 року по 22 листопада 2013 року.

Таким чином, суд, ваажає необґрунтованими доводи представника позивача, що договір від 08 липня 2011 року є пролонгованим договором.

Оскільки відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності, що відповідно до чч. 3, 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові, то суд, вважає, що позов задовлененю не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки у задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованності відмовлено, то судові витрати також стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10,11,58,59,60,212-215,218 ЦПК України (в редакції 2004 року), ст. т.. 526,625,1050,1054 ЦК України суд,

в и р і ш и в :

позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_2 ' Приватбанк' до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за-лишити без задоволення .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Суддя: А. Л. Гонтар