Справа № 603/268/17
Провадження №2/603/125/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2017 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Іванчука В. М.

при серетарі ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Монастириська справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, в якому просить встановити факт, що він є внуком ОСОБА_4, яка померла 19.05.2003 року та була матір»ю ОСОБА_5, який помер 01.02.1995 року, визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,28 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №661339; земельну ділянку площею 0,84 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №661339, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 19.05.2003 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що 01.02.1995 року помер його батько ОСОБА_5. 19.05.2003 року померла позивача баба ОСОБА_4. Після її смерті залишилося вказане вище спадкове майно. Дану спадщину прийняв позивач ОСОБА_2, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном, проте звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку з відсутністю актових записів щодо підтвердження родинних відносин із спадкодавцем, а саме відсутній актовий запис про народження позивача батька ОСОБА_5 та втрачений державний акт на право приватної власності на землю.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з»явився, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, однак подали суду заяву, в якій просять розглядати справу за відсутності їхнього представника.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із такого.

Згідно ксерокопії свідоцтва про народження серії IV-УР №2279913 від 28.10.1963 року батьками позивача ОСОБА_2 були: ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

ОСОБА_6 померла 15.08.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №106098 від 16.08.2010 року.

ОСОБА_5 помер 01.02.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №021205 від 02.02.1995 року.

Як вбачається зі змісту повідомлення виконавчого комітету Монастириської районної ради Тернопільської області №3773 від 11.07.1997 року запису акту про народження ОСОБА_5 (батька позивача) у архівах органу ЗАГСу Тернопільської області не виявлено.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 (батько позивача) був сином померлої 19.05.2003 року ОСОБА_2, що підтверджується довідкою № 59, виданою 21.03.2017 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_5, який помер 01.02.1995 року, на день смерті проживав з дружиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та матір»ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також витягом з по господарської книги, дані якої підтверджують, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, була матір»ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживали разом у будинковолодінні №23 по вул.Шевченка в с.Гранітне Монастириського району Тернопільської області.

Встановлення факту родинних відносин, а саме, що позивач ОСОБА_2 є внуком ОСОБА_2, яка померла 19.05.2003 року та була матір»ю ОСОБА_5, який помер 01.02.1995 року, необхідне позивачу для реалізації спадкових прав, який має намір визнати за собою право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що встановлення даного факту відповідатиме інтересам позивача та забезпечить реалізацію його законних прав з наступних підстав.

Згідно інформації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №29-19-0.31-74/111-17, наданої 28.03.2017 року Відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, ОСОБА_2 належали: земельна ділянка площею 0,28 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №661339; земельна ділянка площею 0,84 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №661339.

Державний акт на право власності на землю серії Р1 №661339 на час розгляду справи втрачений, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністровя» розміщено оголошення.

19.05.2003 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-ИД №141595 від 19.05.2003 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,28 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №661339; земельну ділянку площею 0,84 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №661339, яку прийняв її внук позивач ОСОБА_2, фактично вступивши в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою №65, виданою 27.03.2017 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом, відмови від прийняття спадщини не заявляв фактично вступивши в управління спадковим майном, проте у зв»язку з відсутністю актових записів щодо підтвердження родинних відносин із спадкодавцем, а саме відсутністю актового запису про народження батька ОСОБА_5 та втратою державного акта на право приватної власності на землю, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (інформаційний лист Монастириської державної нотаріальної контори в Тернопільській області №217/01-16 від 24.03.2017 року).

Як вбачається зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №377/01-16 згідно даних спадкового реєстру спадкова справа після смерті 19.05.2003 року ОСОБА_2 не заводились.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст.328, 1217, 1218, 1225, 1296 ЦК України, ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963р.), ст.ст. 81, 131 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовзадоволити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та померлою 19.05.2003 року ОСОБА_4, а саме, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, є внуком померлої 19.05.2003 року ОСОБА_4, яка була матір»ю ОСОБА_5, який помер 01.02.1995 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,28 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №661339;

- земельну ділянку площею 0,84 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №661339.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7