АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/3885/16-ц Головуючий в суді 1 інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 22-ц/791/1651/17 Доповідач: Склярська І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

ОСОБА_2,

секретар Чертков Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовомОСОБА_3 до Херсонської обласної ради, Херсонського обласного Центру народної творчості про стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Херсонської обласної ради на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2017 року,

встановила:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Херсонської обласної ради, Херсонського обласного Центру народної творчості про стягнення середньої заробітної плати за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та за час вимушеного прогулу вимоги якого уточнила в процесі розгляду справи, та остаточно просила:

1)стягнути з Херсонської обласної ради на її користь середній заробіток за час невиконання рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28.02.2014 року про поновлення на роботі за період з 28.04.2015 року по 05.06.2015 року в сумі 4567,20 грн.;

2)стягнути з Херсонської обласної ради на її користь середній заробіток за час невиконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 09.09.2015 року за період з 10 вересня 2015 року по 16 вересня 2016 року у розмірі 60604,26 грн.;

3)стягнути з Херсонської обласної ради на її користь за період з 28.02.2014 року по 28.04.2015 року 2175 грн., як суму яка є різницею при застосуванні середнього заробітку 190 грн.30 коп., замість визначеного судом апеляційної інстанції 182 грн.80 коп.

4)стягнути з Херсонського обласного Центру народної творчості на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.06.2015 року по 19.09.2016 року у сумі 12718,35 грн.;

5)стягнути з Херсонського обласного Центру народної творчості на її користь за період з 13.11.2013 року по 28.02.2014 року в сумі 570 грн. як суму яка є різницею при застосуванні середнього заробітку 190 грн.30 коп., замість визначеного судом апеляційної інстанції 182 грн.80 коп.

6)стягнути з відповідачів судові витрати у сумі 9282,40 грн. за договорами про надання правової допомоги від 05.12.2013 року в сумі 8 282,40 грн. та від 09.04.2015 року в сумі 600 грн. та 400 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона працювала на посаді директора Херсонського обласного центру народної творчості з вересня 2002 року, але рішенням Херсонської обласної ради від 13.11.2013 року її звільнено із займаної посади за п.1 ст.41 КЗпП України, у звязку з грубим порушенням трудових обовязків.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 28 лютого 2014 року її було поновлено на посаді директора Херсонського обласного центру народної творчості з 25.11.2013 року.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 24.06.2015 року з відповідачів стягнуто на користь ОСОБА_3 суми за час вимушеного прогулу по 28 квітня 2015 року.

Рішенням Херсонської обласної ради №1287 від 05.06.2015 року її поновлено на роботі, а рішенням №1288 від 05.06.2015 року звільнено з посади.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 09.09.2015 року було скасовано рішення Херсонської обласної ради 35 сесії шостого скликання від 05.06.2015 року №1288 та поновлено ОСОБА_3 на роботі на раніше займаній посаді директора Херсонського обласного центру народної творчості.

Рішенням Херсонської обласної ради №205 від 09.09.2016 року поновлено на роботі, згідно наказу ОЦНТ від 16.09.2016 року №53-к позивачка приступила до обовязків директора.

Враховуючи, що відповідальність відповідачів розділена, а саме: заробітну плату за час вимушеного прогулу відшкодовує ОЦНТ, а за затримку у виконанні рішення суду про поновлення на роботі - Херсонська обласна рада, а також обставини того, що суд апеляційної інстанції в рішенні від 24.06.2015 року виходив із розрахунку середньоденної заробітної плати 182,82 грн., замість 190,30 грн. внаслідок завідомо неправдивої довідки, що на думку позивачки є нововиявленою обставиною, різниця в сумі 7,50 грн. впливає на розмір заборгованості, тому стягнуті за судовим рішенням суми підлягають з підстав нею наведених перерахуванню. А заявлені до стягнення інші суми підлягають стягненню з урахуванням підвищеного посадового окладу.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Херсонської обласної ради на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час невиконання рішення Апеляційного суду Херсонської області від 28.02.2014 року про поновлення на роботі за період з 28.04.2015 року по 05.06.2015 року в сумі 4387,20 грн.

Стягнуто з Херсонської обласної ради на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час невиконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 09.09.2015 року за період з 10.09.2015 року по 16.09.2016 року в розмірі 58214,98 грн.

Стягнуто з Херсонського обласного центру народної творчості на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05.06.2015 року по 09.09.2015 року в розмірі 12217,05 грн. В решті позову відмовлено, вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким задовольнити її вимоги, посилаючись на те, що судом першої інстанції неправильно застосовані положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року як щодо збільшення посадового окладу, що впливає на обчислення середнього заробітку так і щодо включення премії, нарахованої у вересні 2013 року, в її розрахунок. Рішення суду в частині відмови у стягненні судових витрат ОСОБА_3 не оскаржується.

В апеляційній скарзі Херсонська обласна рада посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалите нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що судом не враховано відсутність у ради повноважень на нарахування та виплату заробітної плати позивачці, не здійснення позивачкою заходів по поновленню на роботі, які полягають у: наданні нею трудової книжки, заяви про поновлення на роботі, самостійної можливості приступити до роботи 10.09.2015 року. Крім того поза увагою суду залишилися норми податкового законодавства в частині оподаткування стягнених виплат, про що мало бути зазначено в резолютивній частині рішення суду.

В письмових запереченнях ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги Херсонської обласної ради не визнає, просить відхилити апеляційну скаргу.

В письмових запереченнях Херсонська обласна рада доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не визнає, просить відхилити апеляційну скаргу.

Представник Херсонського обласного Центру народної творчості погодився з доводами апеляційної скарги Херсонської обласної ради, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не визнав.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Конституція України, трудове та цивільне законодавство закріплює обовязок кожного неухильно додержуватися положень Конституції України та законів України, добросовісно здійснювати свої права та обовязки і встановлює юридичну відповідальність за їх невиконання та передбачає заходи примусового виконання цивільних обовязків, які виникають, зокрема, безпосередньо з актів законодавства, рішення суду або договору, у разі їх невиконання боржником добровільно (стаття 68 Конституції України, статті 11, 14 ЦК України, статті 14, 367 ЦПК України, Закон України «Про виконавче провадження»).

Так, частина перша статті 235 КЗпП України (тут і далі в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачає, що в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (частина п'ята статті 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обовязковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Оскільки зазначена норма права в імперативній формі передбачає негайне виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі відсутність у судовому рішенні вказівки про це не позбавляє рішення його обовязковості з моменту проголошення.

Обов'язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (частина пята статті 124 Конституції України). Отже, з огляду на принцип загальнообов'язковості судових рішень за змістом статей 14, 367 ЦПК України судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обовязковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обовязків.

Отже аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обовязок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обовязок полягає у тому, що у роботодавця обовязок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (частина друга статті 14 ЦПК України).

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У випадку невиконання цього обовязку добровільно, рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначають Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), а також прийнята на виконання цього Закону Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5.

Відповідно до зазначених нормативно-правових актів примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу та здійснюється останньою на підставі виконавчого документа.

Виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття «затримка», як «зволікання», «проволока», за змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-435цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За змістом пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати в розрахунковому періоді за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року за №6-203 цс 14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

З матеріалів справи вбачається та судами встановлено, що рішенням третьої сесії двадцять четвертого скликання Херсонської обласної ради від 12 вересня 2002 року за №43 ОСОБА_3 призначено на посаді директора Херсонського обласного центру народної творчості та рішенням 26 сесії шостого скликання Херсонської обласної ради від 13 листопада 2013 року за №90 звільнено із займаної посади у звязку з грубим порушенням нею трудових обовязків цього закладу.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 28 лютого 2014 року ОСОБА_3 поновлено на посаді директора Херсонського обласного центру народної творчості з 25 листопада 2013 року, яке стало підставою для прийняття Херсонською обласною радою рішення ХХХV сесії шостого скликання №1287 від 05.06.2015 року про поновлення її на посаді (а.с.98)

В цей же день, 05.06.2015 року, рішенням Херсонської обласної ради ХХХV сесії шостого скликання №1288 була ОСОБА_3 звільнена з займаної посади з 05 червня 2015 року за п.3 ст.40 КЗпП України у звязку з систематичним невиконанням нею трудових обовязків директора Херсонського обласного Центру народної творчості (а.с.98)

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 09 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалами суду апеляційної інстанції від 21.10.2015 року та касаційної інстанції від 06.04.2016 року (а.с.100-101), скасовано рішення Херсонської обласної ради 35 сесії шостого скликання від 05.06.2015 року за №1288 та поновлено ОСОБА_3 на роботі на раніше займаній посаді директора Херсонського обласного Центру народної творчості. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі. В решті вимог ОСОБА_3 відмовлено (а.с.105-106,5).

11.11.2015 року Суворовським районним судом м. Херсона був виданий виконавчий лист про примусове виконання рішення суду від 09 вересня 2015 року про скасування рішення Херсонської обласної ради від 05.06.2015 року за № 1288 та поновлення ОСОБА_3 на роботі на раніше займаній посаді директора Херсонського обласного Центру народної творчості (а.с.104).

Рішенням Херсонської обласної ради VІ сесії сьомого скликання від 09 вересня 2016 року за № 205 «Про примусове виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона про поновлення на роботі ОСОБА_3 на посаді директора Херсонського обласного Центру народної творчості» поновлено ОСОБА_3 на посаді директора Херсонського обласного Центру народної творчості (а.с.99).

Згідно до наказу № 53-к від 16.09.2016 року Херсонського обласного Центру народної творчості ОСОБА_3 приступила до виконання обовязків директора Центру з 16 вересня 2016 року (а.с.97).

Таким чином, рішення суду апеляційної інстанції від 28 лютого 2014 року про поновлення на роботі з 25 листопада 2013 року виконано 05.06.2016 року.

Рішення суду першої інстанції від 09.09.2015 року про скасування рішення ради №1288 від 05.06.2015 року та поновлення на роботі виконано в частині поновлення 09.09.2016 року постановою відповідного рішення облради (№205 від 09.09.2016 року), наказом № 53-к від 16.09.2016 року.

Питання стягнення грошових коштів за період з 25 березня 2013 року по 28.04.2015 року було вирішено судовими рішеннями (а.с.107-108,3).

Таким чином з часу ухвалення рішення суду апеляційної інстанції від 28.02.2014 року про поновлення на посаді з 25.11.2013 року фактично, не зважаючи на рішення облради від 05.06.2015 року про поновлення, не було виконано внаслідок відсутності наказу та доступу до виконання обовязків та звільнення в цей же день, 05.06.2015 року, та наступного скасування рішення облради про звільнення і поновлення на роботі, яке виконано 16.09.2016 року вбачається, що затримка виконання рішення суду, відповідальність за що покладена на Херсонську обласну раду, мала продовження з 29.04.2015 року по 05.06.2015 року.

Відповідно до довідки Херсонського обласного центра народної творчості від 13.09.2016 року за №01-15/91 (а.с.52) було збільшено посадовий оклад директора ОЦНТ з 01.09.2015 року на 11,9% та складає 2 823 грн. з 01.12.2015 року на 11%, що складає 3105 грн, а з 01.05.2016 року на 6,5% та складає 3306 грн. та середньоденна заробітна плата складає з 01.09.2015 року 212 грн.95 коп., з 01.12.2015 року 236 грн. 37 коп., з 01.05.2016 року 251 грн.73 коп. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник центру народної творчості підтвердив відповідність наданої ним довідки.

Суд першої інстанції не врахував вимоги п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, стягнувши середній заробіток не обрахувавши його розмір з урахуванням підвищення посадового окладу за період коли за позивачкою зберігається середній розмір заробітної плати.

А отже, з Херсонської обласної ради підлягає стягненню заборгованість за затримку виконання рішення суду, про що судом першої інстанції правильно зроблений висновок, проте її сума має обраховуватися з урахуванням вимог п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 та норм КЗпП України, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині незастосування судом першої інстанції вимог п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати є обґрунтованими.

Також, згідно з абзацом 5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести у своєму рішенні розрахунки, з яких він визначав суми стягнення. Оскільки справляти і сплачувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір це обовязок роботодавця, у резолютивний частині судового рішення визначається сума без їх утримання, внаслідок чого доводи апеляційної скарги Херсонської обласної ради в цій частині ґрунтуються на нормах податкового законодавства. Інші доводи апеляційної скарги Херсонської обласної ради колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не ґрунтуються на нормах трудового законодавства, та крім того суперечать повноваженням обласної ради щодо призначення (поновлення) на посаду.

Таким чином, з Херсонської обласної ради, з урахуванням вимог п. п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 та норм КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за час невиконання рішення суду : за період з 10.09.2015 року по 15 вересня 2016 року в розмірі 77 267 грн.31 коп. ( з 10.09.15 по 30.11.2015 року з середнього 212, 95 грн. за 57 днів = 12 138 грн.15 коп., з 01.12.2015 року по 30.04.2016 року з середнього 236,37 грн. за 106 днів = 25 055 грн.22 коп., з 01.05.2016 року по 15.09.2016 року з середнього 251,73 грн. за 93 дні = 23 410,89 грн.) без утримання податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та військового збору.

Враховуючи обґрунтовані доводи апеляційної скарги щодо недотримання судом першої інстанції вимог п.10 вищезазначеного порядку, також з Херсонського обласного центру народної творчості підлягає стягненню заборгованість в сумі 12 275 грн.85 коп. ( з урахуванням середнього з 06.06.2015 року по 31.08.2015 року середнього 182,80 грн., з 01.09.2015 року по 09.09.2015 року 212 грн.95 коп) без утримання податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та військового збору».

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про наявність підстав для перерахунку раніше стягнутих судом апеляційної інстанції сум з середньоденного розміру 190,30 грн, замість середньоденного розміру 182 грн., оскільки рішенням суду апеляційної інстанції від 24.06.2015 року, є не оскарженим ОСОБА_3, розмір середньоденної зарплати встановлений, а тому як встановлений факт не може бути оспорюваним в силу ч.2 ст.223 ЦПК України. Також посилання ОСОБА_3 на недостовірність довідки про середньоденний заробіток 182 грн. як ново виявленої обставини не може бути прийнято до уваги, оскільки зазначене рішення суду апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами не переглядалося.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції Херсонським обласним Центром народної творчості не оскаржується, колегія суддів щодо підстав стягнення коштів з нього, в силу принципу диспозитивності, юридичної оцінки не надає.

Таким чином, на підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає зміні в частині стягнення та доповненню в частині зазначення сум до стягнення з урахуванням вимог податкового законодавства, а отже змінити в частині стягнення та вважати:

з Херсонської обласної ради за період з 10.09.2015 року по 16 вересня 2016 року в розмірі 58 214 грн.98 коп. на «за період з 10.09.2015 року по 15 вересня 2016 року в розмірі 77 267 грн.31 коп. без утримання податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та військового збору»

з Херсонського обласного центру народної творчості за період з 05.06.2015 року по 09.09.2015 року в розмірі 12 217 грн. 05 коп. на « за період з 06 червня 2015 року по 09 вересня 2015 року в сумі 12 275 грн.85 коп. без утримання податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та військового збору».

В іншій частині, яка оскаржується, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, ст.ст.117,235 КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, ст. 303,ч.3 п.1 ст.307, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Херсонської обласної ради задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2017 року змінити в частині стягнення та вважати:

з Херсонської обласної ради за період з 10.09.2015 року по 16 вересня 2016 року в розмірі 58 214 грн.98 коп. на «за період з 10.09.2015 року по 15 вересня 2016 року в розмірі 77 267 грн.31 коп. без утримання податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та військового збору»

з Херсонського обласного центру народної творчості за період з 05.06.2015 року по 09.09.2015 року в розмірі 12 217 грн. 05 коп. на « за період з 06 червня 2015 року по 09 вересня 2015 року в сумі 12 275 грн.85 коп. без утримання податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та військового збору»

В іншій частині рішення суду, яке не оскаржується, залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

ОСОБА_2