Справа №461/5866/17
Провадження №2/461/1399/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Львова цивільну справу за позовом Первинної профспілкової організації працівників Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м.Львова до начальника Управління охорони здоровя Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, Управління охорони здоровя Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання рішення, наказу та контракту незаконними

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним рішення (в тому числі наказ, укладений контракт) начальника Управління охорони здоровя Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (надалі Управління) ОСОБА_5 від 01.08.2017 р. щодо призначення ОСОБА_6 головним лікарем Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова (надалі стоматологічної поліклініки ) та укладення з ним договору.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що призначення ОСОБА_6 на відповідну посаду є незаконним, оскільки останній не відповідає встановленим законодавством вимогам щодо освіти та стажу роботи. Також покликається на те, що контракт з ОСОБА_6 укладено строком на один рік, що також не відповідає законодавству. Стверджує, що у звязку з висловленням трудовим колективом недовіри призначеному керівнику, позивач на підставі ст.ст. 33, 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст.ст. 45, 247 КЗпП України звернувся до відповідача з вимогою розірвати трудовий договір (контракт) з ОСОБА_6 Оскільки така вимога відповідачем не оскаржувалась і при цьому задоволена не була. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Додатково пояснив, що предявлення позову викликане висловленням трудовим колективом недовіри призначеному керівнику стоматологічної поліклініки. Недовіра зумовлена тим, що порушено порядок призначення останнього, а також те, що ОСОБА_6 є родичем керівника іншого медичного закладу. Поряд з цим представник позивача ствердив, що у нього відсутні відомості про порушення ОСОБА_6 законодавства про працю, умов колективного договору тощо.

Відповідач і третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, однак забезпечили явку повноважного представника. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи ОСОБА_6

Представник відповідача, який є одночасно представником третьої особи ОСОБА_6, в судовому засіданні позовні вимоги заперечив. Зокрема пояснив, що призначення ОСОБА_6 на посаду головного лікаря стоматологічної поліклініки відбулось з дотриманням вимог закону. ОСОБА_6 має відповідний освітній рівень за необхідними спеціальностями, стаж його роботи за фахом відповідає встановленим вимогам. Ствердив, що ні відповідач, ні третя особа не отримували рішення профспілкового органу, прийнятого і оформленого відповідно до вимог статуту професійної спілки, про вимогу розірвати трудовий договір (контракт) з керівником стоматологічної поліклініки. Своєю чергою, таке рішення може бути прийнято у разі порушення керівником законодавства про працю, ухилення від участі в переговорах щодо укладення або зміни колективного договору, не виконання зобовязань за колективним договором, допущення інших порушень законодавства про колективні договори. Однак, позивачем не надано жодних доказів порушення ОСОБА_6 трудового законодавства, що свідчить про безпідставність тверджень позивача. Звертає увагу на те, позивачем обрано не вірний спосіб захисту своїх прав, оскільки за приписами ст.45 КЗпП України позивач не вправі оскаржувати наказ про призначення керівника та укладення з ним контракту, а може лише оскаржувати діяльність чи бездіяльність посадових осіб, органів, до компетенції яких належить розірвання трудового договору з керівником у разі невиконання відповідного рішення профспілкового органу.

Представник третьої особи Управління охорони здоровя Департаменту гуманітарної політики Львівської міської радипозовні вимоги заперечила повністю. Пояснила, що призначення ОСОБА_6 на посаду головного лікаря відповідає вимогам закону. Своєю чергою, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги. Також зазначила, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не відповідає вимогам законодавства.

Заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні у матеріалах докази та надавши їм правову оцінку, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судом встановлено, що наказом Управління № 203-к від 31.07.2017 р. ОСОБА_7 звільнено з посади головного лікаря комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки з роботи з 31.07.2017 р. у звязку із закінченням строку дії контракту. Вказаний наказ згідно з поясненнями сторін оскаржено не було.

Також встановлено, що наказом Управління № 204-к від 31.07.2017 р. ОСОБА_6 призначено на посаду головного лікаря комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки з роботи з 01 серпня 2017 року терміном на один рік.

Підставою видання наказу є заява ОСОБА_6 від 31.07.2017 р. з резолюцією начальника управління охорони здоровя та погодженням директора Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради і ч.9 ст.16 Основ законодавства України.

Згідно з дипломом № ВК 22444742 від 27.06.2003 р. ОСОБА_6 закінчив у 2003 році Львівський державний медичний університет імені ОСОБА_8 і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Стоматологія» та здобув кваліфікацію лікаря-стоматолога.

Відповідно до сертифіката спеціаліста № 168/10-2005, виданого ОСОБА_6, останній 17.01.2005 р. атестувався на визначення знань та практичних навичок в атестаційній комісії при Львівському національному університеті імені ОСОБА_8 і наказом по Львівському національному університеті імені ОСОБА_8 від 27.01.2005 р. № 110-з йому присвоєно звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю стоматологія.

Дипломом № ВК 45985470 від 28.02.2014 р. стверджується, що ОСОБА_6 закінчив у 2014 році Львівський регіональний інститут державного управління Національної академії державного управління при Президентові України і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Державне управління» та здобув кваліфікацію магістра державного управління.

З посвідчення № 362-к/62, виданого ОСОБА_6, вбачається, що останньому на підставі наказу ДОЗ ЛОДА від 26.05.2015 р. № 362-к присвоєна кваліфікація лікаря стоматолога по спеціальності «Стоматологія», перша категорія.

Даними трудової книжки ОСОБА_6 серії АХ № 124897 підтверджується факт роботи ОСОБА_6 за фахом в період з 01.08.2003 р. по 01.02.2005 р., з 01.09.2006 р. по 18.02.2011 р., з 21.02.2011 р. по 31.07.2017 р., з 01.08.2017 р. по даний час.

Згідно з приписами ч.ч. 5, 6 ст.16 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоровя» керівником закладу охорони здоров'я незалежно від форми власності може бути призначено лише особу, яка відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я. Призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров'я здійснюються відповідно до законодавства.

Відповідно до розділу 1 Положення про управління охорони здоровя департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради № 1121 від 02.12.2016 р. (далі Положення), Управління є виконавчим органом Львівської міської ради і є юридичною особою.

Пунктом 3.1. Положення встановлено, що Управління очолює начальник, який відповідно до п. 3.6.11. призначає та звільняє керівників комунальних підприємств, установ, організацій, які перебувають в підпорядкуванні Управління, укладає з ними контракти за попереднім погодженням директора департаменту гуманітарної політики.

Згідно з положеннями розділу 1 Статуту Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова, затвердженого начальником Управління, стоматологічна поліклініка є бюджетною установою комунальної власності. Засновником установи є Львівська міська рада, уповноваженим органом його є Управління.

Пунктом 8.2. Статуту встановлено, що Уповноважений орган призначає на посаду та звільняє з посади керівника установи відповідно до процедури, визначеної засновником.

Розпорядженням Львівського міського голови № 150-к від 31.01.2017р. «Про кадрову політику Львівської міської ради» встановлено, що термін дії контрактів з керівниками підпорядкованих підприємств, установ, організацій, які приймаються на роботу вперше, не може перевищувати одного року.

Відповідно до листа Міністерства юстиції від 20.04.2016р. № 13671/5387-0-26-16/10 Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78 «Охорона здоровя», затвердженого наказом МОЗ України від 29.03.2002 р. № 117, в Міністерстві юстиції України не підлягає реєстрації, оскільки за своєю правовою природою не є актом нормативно-правового змісту, тобто фактично не породжує виникнення прав і обовязків у невизначеного кола осіб.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позивачем не надано доказів призначення ОСОБА_6 на посаду головного лікаря стоматологічної поліклініки з порушенням порядку, встановленого законодавством та статутом стоматологічної поліклініки, а відтак доводи позивача про порушення такого порядку і невідповідність ОСОБА_6 встановленим вимогам щодо освіти та стажу роботи є безпідставними і не підтверджуються наявними у справі доказами.

При цьому, суд зазначає, що дотримання вимог законодавства при призначенні ОСОБА_6 на відповідну посаду встановлено також перевіркою, проведеною департаментом охорони здоровя Львівської обласної державної адміністрації, про що свідчить лист т.в.о. вказаного департаменту від 12.09.2017 р. № 01-12-03/278/02/14.

Щодо покликань позивача про невиконання відповідачем вимоги профспілкового органу про розірвання контракту з ОСОБА_6, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з приписами ст. 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілковий орган орган, створений згідно із статутом (положенням) профспілки, об'єднання профспілок, через який профспілка здійснює свої повноваження.

Статтею 33 вказаного Закону встановлено, що профспілкові органи мають право вимагати розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, про колективні договори та угоди.

Вимога профспілкових органів про розірвання трудового договору (контракту) є обов'язковою для розгляду і виконання. У разі незгоди з нею керівник, стосовно якого прийнято рішення, або орган чи особа, від яких залежить звільнення керівника, можуть у двотижневий строк оскаржити рішення профспілкового органу до місцевого суду. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення. Аналогічне правило міститься в п.9 ч.1 ст.247 КЗпП України.

Разом з тим, позивачем не надано, а в матеріалах справи відсутні докази прийняття в установленому законом та статутом профспілки, рішення профспілкового органу щодо предявлення вимоги до відповідача про розірвання трудового договору (контракту) з ОСОБА_6 і докази отримання такого рішення відповідачем та третьою особою.

У звязку з цим, суд приймає до уваги твердження представника відповідача та третьої особи про те, що ні відповідач, ні третя особа такої вимоги, прийнятої у встановленому порядку, не отримували.

Крім того, позивачем не надано, а в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_6 законодавства про працю, про колективні договори та угоди, про професійні спілки тощо.

Згідно з приписами ч.1 ст.45 КЗпП України на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Якщо власник або уповноважений ним орган, або керівник, стосовно якого пред'явлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення.

У разі, коли рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) не виконано і не оскаржено у зазначений строк, виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) у цей же строк може оскаржити до суду діяльність або бездіяльність посадових осіб, органів, до компетенції яких належить розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації.

Таким чином, чинним законодавством встановлено, що у разі невиконання рішення про розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації, профспілковий орган має право звернутися до суду з позовом виключно щодо оскарження діяльності або бездіяльності посадових осіб, органів, до компетенції яких належить розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації і не наділений правом оскаржувати наказ про призначення такого керівника на посаду і укладення з ним трудового договору.

Своєю чергою, звернувшись до суду з позовом про визнання незаконним рішення про призначення керівника стоматологічної поліклініки, позивач обрав не передбачений законом спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Крім того, позивачем заявлено позов до відповідача начальника Управління ОСОБА_5

Разом з тим, згідно з п. 8.2. Статуту стоматологічної поліклініки керівника установи відповідно до процедури, визначеної засновником, призначає на посаду та звільняє з посади Уповноважений орган, яким є Управління.

За таких обставин, за поданим позовом повинно було відповідати Управління, однак позивачем не подавалось до суду клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення співвідповідача по справі, а суд згідно з приписами ст. 33 ЦПК України позбавлений права самостійно змінювати відповідача чи залучати співвідповідача по справі. Наведена обставина також є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позивачем не доведено ті обставини, на які покликається як на підставу своїх вимог. У свою чергу, наявні в матеріалах справи і досліджені в судовому засіданні докази свідчать про безпідставність заявлених вимог, а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Окрім того, оскільки у задоволенні позову відмолено, суд вважає за необхідне залишити за позивачем судовий збір відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.45, 247 КЗпП України, ст.ст.10, 11, 57-61, 79, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Первинної профспілкової організації працівників Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м.Львова до начальника Управління охорони здоровя Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, Управління охорони здоровя Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання рішення, наказу та контракту незаконними відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом 10 днів з моменту його проголошення. У разі, якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.