Номер провадження: 22-ц/785/5573/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2017 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «СК «ВУСО» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,

встановила:

ОСОБА_3 «СК «ВУСО» звернулось до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_4 та просить стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди в розмірі 19423, 15 грн., а також суму судового збору у розмірі 1 378, 00 грн., посилаючись на те, що 12 травня 2016 року ОСОБА_4, керуючи по вул. Пироговська 19 в м. Одесі автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_1, не витримав безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Рено» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, що призвело до механічних ушкоджень вищевказаних автомобілів. Вина водія ОСОБА_4 в вищевказаному ДТП підтверджується Довідкою УПП НП в м. Одесі України від 21 червня 2016 року та постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06 червня 2016 року.

Також позивач вказує, що оскільки автомобіль «Тойота» д/н НОМЕР_1 був застрахований ОСОБА_3 «СК «ВУСО» згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №АЕ/2786923 від 17 липня 2015 року, позивач сплатив на рахунок особі, яка надавала послуги з ремонту пошкодженого автомобіля «Рено» д/н НОМЕР_2, грошову суму у розмірі 19423, 15 грн. Таким чином, у позивача після виплати страхового відшкодування виникло право вимоги до винної особи щодо відшкодування завданої шкоди у розмірі 19423, 15 грн.

Представник позивача ОСОБА_3 «СК «ВУСО» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2017 року позовні вимоги задоволено. Стягнено з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Приватного акціонерного товариства «СК «ВУСО» (п/р 0761 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, ) суму матеріальної шкоди в розмірі 19 423 (девятнадцять тисяч чотириста двадцять три) грн 15 коп. Стягнено з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Приватного акціонерного товариства «СК «ВУСО» (п/р 0761 в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, ) суму судового збору у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 в особі свого представника звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення, яким яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

12 травня 2016 року ОСОБА_4, рухаючись по вул. Пироговська, 19 в м. Одесі, керуючи автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_1, не витримав безпечної дистанції руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Рено» д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5

В результаті вищевказаного ДТП автомобіль «Рено» д/н НОМЕР_2 отримав механічні ушкодження, що було зафіксовано працівниками НП та підтверджується відповідною довідкою УПП НП в м. Одесі України від 21 червня 2016 року, актом огляду ТЗ від 16 травня 2016 року та звітом про оцінку колісного транспортного засобу №16/6/315/673495 від 08 червня 2016 року.

Вина водія ОСОБА_4 в вищевказаному ДТП підтверджується також постановою Приморського районного суду м. Одеси від 06 червня 2016 року, якою відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

17 липня 2015 року між ОСОБА_3 «СК «ВУСО» та ОСОБА_6 був укладений договір страхування наземного транспортного засобу №АЕ/2786923, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією автомобіля «Тойота» д/н НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення закріплено у ст. 27 ЗУ «Про страхування».

Згідно п. 5.2 договору страхування підставою для визначення розміру збитків є рахунок станції СТО, рекомендованої страховиком.

Відповідно до платіжного доручення №12124 від 27 липня 2016 року та страхового акту №4017-24 від 27 липня 2016 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Рено» д/н НОМЕР_2 склала 21 313, 74 грн., але узгодивши суму відновлювального ремонту з потерпілим, яка склала 19423,15 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно із ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Також судом вірно встановлено, що на підставі заяви страхувальника від 21 липня 2016 року та страхового акту №4017-24 від 27 липня 2016 року, ОСОБА_3 «СК «ВУСО» перерахувало на рахунок особи, яка здійснювала ремонт вищевказаного автомобіля, в рахунок відшкодування збитків грошову суму у розмірі 19423,15 на ремонт пошкодженого автомобіля.

Відповідно до п.п. 33.1.4 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів, з настання ДТП повинен письмово надати страховику, з ким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Крім того, під час здійснення дзвінку ОСОБА_4 на гарячу лінію, останній вказав, що він особисто жодних тілесних ушкоджень не отримав та госпіталізований не був та уповноважена особа ОСОБА_3 «СК «ВУСО» (диспетчер) неодноразово наголошувала на необхідності подати страховику письмове повідомлення про ДТП протягом трьох днів, яке так і не було подано ОСОБА_4

Тому, суд правильно вважав обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_4 як винної в ДТП особи суму матеріальної шкоди в розмірі 19 423, 15 грн.

На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що внаслідок звернення до суду з дійсним позовом, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378, 00 грн, які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_3 «СК «ВУСО».

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Судова колегія також зазначає, що вірним є посилання позивача у позовній заяві на пп. ґ п. 38.1.1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки вказана норма права також регулює правовідносини, що розглядались судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї позовної заяви та апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують вказані вище висновки суду першої інстанції і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

ОСОБА_7