Єдиний унікальний номер 242/5663/16-ц Номер провадження 22-ц/775/816/2017
Головуючий у 1 інстанції Капітонов В.І. Єдиний унікальний номер 242/5663/16-ц
Доповідач Новосьолова Г.Г. Номер провадження 22-ц/775/816/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Новосьолової Г.Г.,

суддів: Новосядлої В.М., Мальованого Ю.М.

за участю секретарів Ротар Я.Б., Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 28 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставлене майно,

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2017 року ухвалою Селидівського міського суду Донецької області заяву публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» (далі ПАТ «ПУМБ») про забезпечення позову - задоволено частково.

Накладено арешт на транспортний засіб, марки BMW , модель Х5, тип - легковий універсал, сірого кольору, рік випуску 2007, обєм двигуна 4799 куб. см, шасі (кузов, рама, коляска) №WBAFE81037LZ70505, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1.

В інший частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, мотивуючи свої вимоги тим, що суд першої інстанції невірно надав оцінку фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття неправомірного рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при задоволенні клопотання про накладення арешту на заставне майно не зазначивши на підставі яких доказів він прийшов до висновку, що транспортний засіб постійно перереєструється за новими власниками. Оскаржуваною ухвалою суд позбавив добросовісного набувача (власника) транспортного засобу користуватися своїм майном, порушивши право приватної власності, що унеможливлює власника розпоряджатися ним. Тому, задовольняючи клопотання в цій частині суд фактично задовольнив позовні вимоги без розгляду справи по суті, тобто мало місце співпадіння обраного способу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

В судове засідання апеляційного суду представник ПАТ ПУМБ не зявився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмою, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.98). Також, від заявника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності (а.с.100).

Крім того, апеляційним судом Донецької області на офіційному веб - порталі «Судова влада України» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua) 06 червня 2017 року були розміщені оголошення про розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 28 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_2» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставлене майно, 15 червня 2017 року о 12 год. 00 хв. (а.с.78-80).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК та п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваної частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини.

Апелянтом ухвала суду оскаржується лише в частині задоволення вимог щодо забезпечення позову.

В інший частині ухвала суду не оскаржується сторонами.

Суд першої інстанції задовольняючи клопотання про забезпечення позову в частині накладення арешту на транспортний засіб правильно виходив з вимог ст.ст.151-153 ЦПК України та зазначив, що заставне майно постійно перереєструється на нових власників, а тому не вжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разу задоволення позову.

З виділених матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ПУМБ» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на заставлене майно відповідно до укладеного між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 кредитного договору 30 липня 2008 року (а.с.26-32).

30 липня 2008 року між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу №29/2008-99ФЛ/1 (з подальшими змінами до договору), на транспортний засіб марки BMW , модель Х5, тип - легковий універсал, сірого кольору, рік випуску 2007, обєм двигуна 4799 куб. см, шасі (кузов, рама, коляска) №WBAFE81037LZ70505, який належить на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_3 (а.с.33-39).

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частина 3 цієї статті встановлює вичерпний перелік підстав для забезпечення позову, а саме: якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За загальним правилом заявник зобов'язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Стаття 152 ЦПК України містить перелік видів забезпечення позову, який не є вичерпним. Згідно ч.3 вказаної статті види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані щодо відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Апеляційний суд вважає, що ухвала про забезпечення позову в частині накладення арешту на транспортний засіб відповідає нормам матеріального і процесуального права, при вирішенні питання про забезпечення позову суд діяв в межах норм процесуального права, яким регулюється забезпечення позову та судом не допущено порушення норм процесуального права, які б тягли за собою скасування ухвали.

Довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при задоволенні клопотання про накладення арешту на заставне майно не зазначив на підставі яких доказів він прийшов до висновку, що транспортний засіб постійно перереєструється за новими власниками є необґрунтованим з наступних підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб, виходив з інформації наданої Головним сервісним центром МВС з бази даних Єдиного державного реєстру МВС, про всі операції проведені зі спірним транспортним засобом. Зі змісту якого вбачається, що тривалий час в період з 2008 року по 21 грудня 2016 року відповідно до різних правочинів змінювалися власники спірного транспортного засобу (а.с.40-41).

Отже, суд першої інстанції при постановлені ухвали обґрунтовано виходив з даних письмових доказів.

Таким чином, частково задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб суд першої інстанції керуючись ст. 151 ЦПК України виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, та дійшов обґрунтованого висновку, щодо можливості забезпечення позову таким шляхом.

З урахування викладеного апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду підлягає залишенню без змін, відповідно до вимог п.1 ч.1 статті 312 ЦПК України

Керуючись ст. ст.312, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 28 лютого 2017 року в частині накладення арешту на транспортний засіб залишити без змін.

В інший частині ухвала не оскаржувалась.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді