УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2017 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне

справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на постанову начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відмову у задоволенні скарги, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» (далі ПАТ «Кредобанк») звернулося до суду зі скаргою на постанову про відмову у задоволенні скарги, в якій просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у задоволенні скарги від 29 вересня 2016 року, винесену начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2; зобовязати начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 повторно провести перевірку законності дотримання державним виконавцем Нідченком Д.Є. вимог чинного законодавства України при здійсненні виконавчих дій при примусовому виконанні виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області № 569/4982/13-ц від 29 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 13477547,69 грн та 3441,00 грн судових витрат; зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити всіх передбачених законодавством заходів для повного виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області № 569/4982/13-ц від 29 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 13477547,69 грн та 3441,00 грн судових витрат.

Представник ПАТ «Кредобанк» ОСОБА_4 подав суду письмову заяву, в якій просить суд розгляд скарги провести без його участі. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в судове засідання не зявився, подав суду письмове клопотання про закриття провадження у справі.

Представник боржника у виконавчому провадженні адвокат ОСОБА_5 подав до суду письмові заперечення на скаргу та просить суд у задоволенні скарги ПАТ «Кредобанк» відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 44469997 з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області № 569/4982/13-ц від 29 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 13477547,69 грн, 3441,00 грн судових витрат.

03 листопада 2016 року на адресу представника ПАТ «Кредобанк» в місті Рівне надійшла постанова начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про відмову у задоволенні скарги від 29 вересня 2016 року.

Судом встановлено, що винесення оскаржуваної постанови стало результатом розгляду скарги ПАТ «Кредобанк», як стягувача у виконавчому провадженні № 44469997, на бездіяльність державного виконавця Нідченка Д.Є., у провадженні якого перебуває вказане виконавче провадження.

За поданою банком скаргою начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 була здійснена перевірка законності дотримання державним виконавцем вимог чинного законодавства України при здійсненні виконавчих дій. Результатом перевірки стало винесення постанови про відмову у задоволенні скарги від 29 вересня 2016 року.

Суд визнає, що постанова про відмову у задоволенні скарги від 29 вересня 2016 року є незаконною, винесеною всупереч вимогам і приписам Закону України «Про виконавче провадження», а відтак є такою, що підлягає скасуванню.

Як встановлено судом, скарга на бездіяльність державного виконавця Нідченка Д.Є. була подана у звязку з відсутністю дій, що спрямовані на виконання рішення суду та стягнення заборгованості, ухилення від обовязків державного виконавця й тим самим порушення прав ПАТ «Кредобанк», про що свідчить наступне.

Згідно інформації про виконавче провадження № 44469997 від 10 листопада 2016 року, отриманої з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, яка додана ПАТ «Кредобанк» до скарги, державним виконавцем Нідченком Д.Є., який веде виконавче провадження, за більше як два роки здійснення виконавчого провадження були вчинені лише наступні виконавчі дії: 26 серпня 2014 року - винесено постанову про відкриття виконавчого провадження; 26 серпня 2014 року - винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; 28 вересня 2016 року (через два роки після відкриття виконавчого провадження) - винесена постанова про розшук майна боржника та постанова про зупинення виконавчого провадження.

Суд звертає увагу на те, що жодних інших процесуальних документів для виконання рішення суду про стягнення 13477547,69 грн державним виконавцем винесено не було.

Неодноразові заяви стягувача щодо вчинення передбачених законом процесуальних дій державним виконавцем (подання повторних запитів щодо наявності у боржника майна, коштів, активів, вчинення заходів щодо обмеження виїзду боржника за кордон, опис і реалізація майна за місцем реєстрації боржника) так і залишились без будь-якого реагування.

Так, 31 жовтня 2014 року за адресу державного виконавця ПАТ «Кредобанк» була направлена заява про вжиття заходів щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Однак, жодної реакції на вказану заяву від органу державної виконавчої служби не було.

18 травня 2015 року на адресу державного виконавця ПАТ «Кредобанк» була направлена заява про хід виконавчого провадження № 44469997. На вказану заяву 10 серпня 2015 року була отримана відповідь за №15787-0-33-15 від 26 червня 2015 року, в якій, крім іншого, повідомлялося про відсутність зареєстрованого за боржником нерухомого майна та відкритих рахунків.

13 квітня 2016 року ПАТ «Кредобанк» повторно була направлена заява про вжиття заходів щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон, отримання інформації щодо майнового стану боржника, яка також була проігнорована державним виконавцем. Аналогічна заява була направлена і 26 травня 2016 року.

25 серпня 2016 року вчетверте була подана заява про вжиття заходів щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон у відповідності до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, на час звернення ПАТ «Кредобанк» до суду з даною скаргою відповідне подання до суду державним виконавцем не здійснено.

Відповідно до частини пятої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній до 05 жовтня 2016 року), у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно.

Однак, державним виконавцем не здійснено ніяких дій, спрямованих на опис та реалізацію майна, що належить боржнику та знаходиться за місцем його реєстрації та фактичного проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що не відповідає приписам Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, державним виконавцем в порушення строків здійснення виконавчого провадження, передбачених частиною другою статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній до 05 жовтня 2016 року), не тільки не виконане виконавче провадження, але й були проігноровані заяви стягувача у виконавчому провадженні, чим порушені його законні права.

Незважаючи на викладене, як слідує з постанови про відмову у задоволенні скарги від 29 вересня 2016 року, начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 не вбачає жодних порушень у діях свого підлеглого.

Безпідставним суд визнає і зупинення виконавчого провадження у звязку з оголошенням розшуку автомобіля, що також неправомірно визнано ОСОБА_2 як належне виконання обовязків державним виконавцем Нідченком Д.Є.

Відповідно до постанови про розшук майна боржника від 28 вересня 2016 року в розшук оголошений автомобіль марки «ГАЗ 21», 1969 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить боржнику.

Згідно пункту 4 частини першої статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови) виконавче провадження може бути зупинено у разі оголошення розшуку боржника - фізичної особи, транспортних засобів боржника або розшуку дитини. Отже, зупинення виконавчого провадження у звязку з оголошення розшуку автомобіля боржника є не обовязком, а правом державного виконавця.

Враховуючи суму, що підлягає стягненню за виконавчим документом 13477547,69 грн і вартість автомобіля «ГАЗ 21», 1969 року випуску, не можна припускати, що вартість автомобіля покриє суму заборгованості, а тому, у такому випадку, зупинення виконавчого провадження, яке унеможливлює вчинення будь-яких виконавчих дій, спрямованих на стягнення заборгованості, є безпідставним, незаконним та свідчить про неналежне виконання державним виконавцем своїх обовязків.

З метою припинення порушень державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» та прав ПАТ «Кредобанк», як стягувача у виконавчому провадженні, 14 вересня 2016 року до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України була подана скарга на бездіяльність державного виконавця Нідченка Д.Є.

У відповідь на вказану скаргу ПАТ «Кредобанк» і була отримана постанова про відмову у задоволенні скарги від 29 вересня 2016 року, згідно якої, на думку начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2, державним виконавцем Нідченком Д.Є. здійснені всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для повного і своєчасного виконання рішення суду у строки встановлені Законом.

У відповідності до вимог розділу II Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» (діючому на час винесення оскаржуваної постанови) закріплено, що дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції діючій на час винесення оскаржуваної постанови), рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України), незалежно від місця виконання судового рішення.

При постановленні ухвали суд враховує, що ухвалою Рівненського міського суду від 02 березня 2017 року у справі № 569/14502/16-ц, яка набрала законної сили 24 травня 2017 року, визнано незаконною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_6 при здійсненні виконавчого провадження № 44469997 з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області № 569/4982/13-ц від 29 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 13477547,69 грн, 3441,00 грн судових витрат.

Згідно частини третьої статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а тому обставини, встановлені ухвалою Рівненського міського суду від 02 березня 2017 року у справі № 569/14502/16-ц, враховуються судом при розгляді скарги ПАТ «Кредобанк» на постанову про відмову у задоволенні скарги від 29 вересня 2016 року.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.383,385,387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу публічного акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову про відмову у задоволенні скарги від 29 вересня 2016 року, винесену начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2

Зобовязати начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 повторно провести перевірку законності дотримання державним виконавцем Нідченком Д.Є. вимог чинного законодавства України при здійсненні виконавчих дій при примусовому виконанні виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області № 569/4982/13-ц від 29 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 13477547,69 грн та 3441,00 грн судових витрат.

Зобовязати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити всіх передбачених законодавством заходів для повного виконання виконавчого листа Рівненського міського суду Рівненської області № 569/4982/13-ц від 29 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 13477547,69 грн та 3441,00 грн судових витрат.

Скасувати рішення головного державного виконавця Рівненського міського

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Куцоконь Ю.П.