АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1915/17 Головуючий 1 інст. - Уханьова І.С.
Справа № 617/1630/16-ц
Категорія: стягнення витрат Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, повязаних з утриманням у вищому навчальному закладі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 12 січня 2017 року,

у с т а н о в и л а:

В листопаді 2016 року Харківський національний університет внутрішніх справ (далі - ХНУВС) звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат, повязаних з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 44 476грн. 83коп.

На обґрунтування позивач вказав, що наказом ХНУВС від 05 серпня 2009 року № 323о/с ОСОБА_1 прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом університету з 15 серпня 2009 року з присвоєнням звання «рядовий міліції». Наказом ХНУВС від 15 червня 2013 року № 135о/с ОСОБА_1 було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Харківській області (далі - ГУМВС України в Харківській області) для подальшого проходження служби. Наказом ГУМВС України в Харківській області від 06 жовтня 2015 року № 545о/с ОСОБА_1 звільнений у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «Є» (порушення дисципліни) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України».

Посилаючись на те, що у разі дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у звязку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни, витрати, повязані з утриманням курсанта, підлягають відшкодуванню, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь університету суму витрат в розмірі 44 476 грн. 83 коп. та сплачений судовий збір.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 12 січня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ХНУВС витрати, повязані з утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 44 476 грн. 83 коп. та судовий збір в розмірі 1 378 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на підстави, передбачені статтею 309 ЦПК України, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зокрема зазначає, що позивачем не доведено обставини відмови відповідача від добровільного відшкодування витрат і як наслідок, наявності у позивача права на звернення до суду з даним позовом; судом першої інстанції не взято до уваги, що у відповідача відсутній обовязок відшкодування витрат, оскільки підстава його звільнення не підпадає під дію пункту 3.2.3 Договору; розрахунок витрат повязаних з утриманням курсанта не відповідає вимогам «Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства Внутрішніх Справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2017 року № 313 (далі - Порядок № 313).

ХНУВС в запереченнях на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (частина 2 статті 305 ЦПК України).

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, проте, в судове засідання сторони не зявились (а. с. 98, 100).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

ХНУВС є державним вищим навчальним закладом четвертого рівня акредитації зі специфічними умовами навчання, який знаходиться у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності та є бюджетною неприбутковою установою.

Відповідно до статті 56 Закону України від 17 січня 2002 року № 2984-ІІІ «Про вищу освіту», який діяв на момент навчання та випуску відповідача, випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо - кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником.

Матеріали справи свідчать, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 05 серпня 2009 року № 323 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 15 серпня 2009 року з присвоєнням звання «рядовий міліції».

30 серпня 2009 року між ХНУВС, ГУ МВС України в Харківській області та ОСОБА_1 укладено договір № 18314-09 ХО про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Наказом ХНУВС від 15 червня 2013 року № 135 о/с ОСОБА_1 було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до ГУМВС України в Харківській області для подальшого проходження служби.

06 жовтня 2015 року наказом ГУ МВС України в Харківській області № 545о/с ОСОБА_1 звільнений у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «Є» (порушення дисципліни) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України» (а. с. 4-8).

Відповідно до пункту 14 постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» від 22 серпня 1996 року № 992, яка діяла на час спірних правовідносин, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років, випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Відповідно до пункту 2.3.5 Договору № 18314-09 ХО про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України передбачено, що особа зобовязується після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку призначена і відпрацювати не менше трьох років.

У пункті 2.3.6 даного договору зазначено, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору особа повинна відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України у звязку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни (пункт 3.1 Договору); відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання (пункт 3.2 Договору).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку № 313 (в редакції станом на день укладання тристоронньої угоди та на день звільнення відповідача з роботи), механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС прирівнюється до проходження військової служби, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрацї державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та споживчих енергоносіїв.

Про отримане відповідачем грошове, продовольче, речове та комунальне забезпечення свідчать: довідка від 17 листопада 2015 року № 4/1634 за підписом начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ХНУВС щодо грошового забезпечення ОСОБА_1; довідка-розрахунок № 5/1970 від 19 листопада 2015 року витрат на продовольче забезпечення курсанта ОСОБА_1, складена начальником відділення продовольчого забезпечення; довідка-розрахунок № 5/1908 від 18 листопада 2015 року щодо витрат на харчування курсанта ОСОБА_1, складена начальником відділу матеріального забезпечення ХНУВС; довідка-розрахунок № 524 про вартість фактично отриманого ОСОБА_1 речового майна та лазне-прального забезпечення, складена начальником відділення речового забезпечення ХНУВС; розрахунки № 5/1940, № 5/1941, № 5/1942, № 5/1943 від 19 листопада 2015 року комунальних послуг за період навчання, складені начальником комунально-експлуатаційного відділення ХНУВС.

Вказані розрахунки здійснені уповноваженими посадовими особами ХНУВС, які несуть відповідальність за правильність занесених до них даних.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Посилання ОСОБА_1 на те, що позивачем не доведено обставини відмови відповідача від добровільного відшкодування витрат і, як наслідок, наявності у позивача права на звернення до суду з даним позовом не спростовують висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у відповідача обовязку відшкодування витрат, оскільки підстава його звільнення не підпадає під дію пункту 3.2.3 Договору, не ґрунтується на законі. Такий обовязок передбачений «Порядком працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992.

При цьому судова колегія також враховує, що надані позивачем розрахунки відповідачем не оскаржувались протягом навчання у ХНУВС та роботи у практичному підрозділі. Відповідно до довідки - розрахунку ОСОБА_1 був ознайомлений з загальною сумою витрат, повязаних з утриманням курсанта 07 червня 2013 року, про що свідчить його підпис.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

ОСОБА_2