Номер справи 220/1187/17
Номер провадження № 2/220/464/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.;

за участю секретаря - Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно за законом,

ВСТАНОВИВ:

31.07.2017 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання за ними права власності на частки земельної ділянки, яка розташована на території Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області, в порядку спадкування за законом після смерті їх матері ОСОБА_5, померлої 06.08.2010 року.

Вимоги заявників мотивовано відмовою державного реєстратора в державній реєстрації права власності позивачів через відсутність договору про поділ спільного майна, договору про виділення у натурі часток або відповідного рішення суду, між всіма спадкоємцями вказаної земельної ділянки, включно з відповідачами та позивачами

Уповноважені представники сторін в судове засідання не зявились.

Від позивачів надійшли заяви, в яких вони свої вимоги підтримали повністю та просили суд здійснювати розгляд без їх участі.

Відповідачі, повідомлені судом про дату та час розгляду справи в належний спосіб, в судове засідання не зявилися та не повідомили суд про причини неявки.

Враховуючи що позивачі не заперечили проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим справу розглянути без участі відповідачів, провівши заочний розгляд справи.

Обґрунтованість заявлених вимог підтверджується зібраними у справі доказами. Так, розглянувши матеріали справи, судом встановлено:

Згідно позовної заяви, померла 06.08.2010 року мати позивачів та відповідачів ОСОБА_6 мала у власності земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0365 загальною площею 4,020 га.

Окрім позивачів, до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_4 та ОСОБА_3, рідна сестра та брат позивачів (відповідачі).

Відповідачі отримали свідоцтва про право на спадщину на свої частки, без згоди позивачів та виділили свої частки і зареєстрували право власності на них, про що свідчать відповідні копії свідоцтв про право на спадщину та витяги зі спадкового реєстру та з Державного земельного кадастру (ДКЗ). Відповідно право спільної сумісної власності на їх частки припинено, а в результаті поділу кожна знов сформована земельна ділянка має свій кадастровий номер.

Позивачі також виділили свої частки земельної ділянки в натурі. Так, земельна ділянка, на яку ОСОБА_2 отримала витяг з ДЗК має кадастровий номер :01:003:1260, кадастровий номер 1421255 100:01:003:1259 присвоєно і земельній ділянці ОСОБА_1, про що свідчать долучені до матеріалів справи витяги (ДКЗ) з кадастровими планами земельної ділянки,

При цьому зареєструвати своє право власності на ці земельні ділянки відповідачі не можуть, в звязку з тим, що для проведення реєстрації права власності, встановлено порушення п. 57 Порядку Державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 25.12. 2015 року, а саме в порушення пункту 56 вище зазначеного Порядку не додано договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду, про що свідчать рішення про відмову у проведенні реєстрації прав власності позивачів, Державного реєстратора ОСОБА_7.

Таким чином оформити позивачами права власності на земельні ділянки в позасудовому порядку стало підставою для звернення їх до суду з вимогою про відновленні порушених прав.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Поданими позивачами доказами, не запереченими відповідачами, доведено обґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Позивачі та відповідачі, як діти померлої, відповідно до норм ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцями першої черги спадкування та мають право на рівні частки спадщини, що відповідає нормам ст. 1267 ЦК України, якщо інше не визначено угодою між ними.

Позивач по справі, без попередньої згоди між собою, фактично розділили спадщину між собою та отримали у власність рівні частини земельної ділянки, але позивачі позбавлені можливості зареєструвати право власності на свої частки спадщини за обставин, що не залежать від їх волі.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлюється, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Та виходячи із змісту наведеної норми і відповідно до встановлених у даній справі обставин які не залежать від волі позивачів та не можуть обмежувати права власників, з огляду на що, позивачі не можуть ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу № 1.

У той же час, у відповідності до дійсного змісту статті 386 ЦК України захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками, які правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту договору, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у відповідності з діючим законодавством, звернулися з заявою про прийняття спадщини та оформили свої частки земельної ділянки у встановлені законодавством України строки, однак зареєструвати своє право на спадщину позбавлені можливості, через обставини, що не залежать від їх волі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивачів знайшли своє повне підтвердження, в звязку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІН НОМЕР_1), право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,0049 га кадастровий номер :01:003:1260, яка розташована на території Великоновосілківської селищної ради.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ІН НОМЕР_2), право власності на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,0049 га кадастровий номер :01:003:1259, яка розташована на території Великоновосілківської селищної ради.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.М. Яненко