АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1584/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Гончарук В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівБородійчука В. Г., Пономаренка В. В.
при секретаріОвчаренко І. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк", товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" про визнання припиненими зобов'язань за кредитним договором, визнання договорів недійсними та застосування наслідків їх недійсності,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з даним позовом, яким, після послідуючих уточнень, просила визнати припиненими зобов'язання ОСОБА_7, що випливають з кредитного договору №0 від 29.11.2007, укладеного між ним та АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк»), у зв'язку з його виконанням, проведеним належним чином; визнати недійсним кредитний договір №0 від 29.11.2007, укладений між ОСОБА_7 та ПАТ «УкрСиббанк», та застосувати наслідки його недійсності; визнати недійсним кредитний договір №0 від 29.11.2007, укладений між ОСОБА_7 та ПАТ «УкрСиббанк», та застосувати наслідки його недійсності; визнати недійсним кредитний договір №0 від 29.11.2007, укладений між ОСОБА_7 та ПАТ «УкрСиббанк», та застосувати наслідки його недійсності; визнати іпотечний договір №4755 від 29.11.2007, укладений між ОСОБА_6 та ПАТ «УкрСиббанк», в забезпечення виконання умов кредитних договорів №0 та №0 від 29.11.2007, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.Є., недійсним; заборону на відчуження квартири під номером АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6, накладену при посвідченні договору іпотеки №4755 від 29.11.2007, скасувати; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис за №6130930 про державну реєстрацію заборони, що був внесений на підставі іпотечного договору №4755 від 29.11.2007; виключити з Державного реєстру іпотек запис №6131042 про іпотеку квартири під номером АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6, що був зареєстрований 19.08.2012 приватним нотаріусом Саєнко Е.В. на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки 649-650 від 13.02.2012.

В обґрунтування вказує на те, що 29.11.2007 між ОСОБА_7 та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно умов якого позичальник мав отримати 57 000,00 доларів США, строком до 29.11.2017, зі сплатою 13,4% річних. 29.11.2007 між ОСОБА_7 та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно умов якого кредитор зобов'язався, надати боржнику транш у розмірі 2489,58 грн., у термін до 29.11.2008, зі сплатою 14,5% річних. 29.11.2007 укладено іпотечний договір №4755, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_7 перед АТ «УкрСиббанк», що випливають з кредитних договорів №0 та №0 від 29.11.2007, позивач передала в іпотеку 4-ох кімнатну квартиру у м. Одеса. Зазначає, що у лютому 2014 року ОСОБА_7 повністю погасив заборгованість по тілу кредиту та відсотки за користування кредитними коштами за кредитним договором, що підтверджується квитанціями про зарахування готівки на рахунок банку.

03.02.2015 на її адресу надійшов лист ТОВ «Кей-Колект» за вих. №735323/1-1365 від 15.01.2015 у якому ТОВ «Кей-Колект» повідомило про те, що на підставі договору факторингу №2 від 13.02.2012 ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» право вимоги заборгованості по кредитному договору №0 від 29.11.2007. Додатком до зазначеного листа ТОВ «Кей-Колект» направило їй повідомлення «про намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві від свого імені», у якому зазначено, що заборгованість за кредитним договором складає 60082,50 долари США. У зв'язку з чим, 05.03.2015 вона звернулась до ПАТ «УкрСиббанк» з письмовою вимогою надіслати до реєстратора реєстру заборон заяву про зняття заборони та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек записів про обтяження іпотекою її квартири, оскільки укладений нею договір іпотеки є припиненим але відповіді не отримала.

Позивач погодилася забезпечити виконання зобов'язань по кредитних договорах №0 від 29.11.2007 та №0 від 29.11.2007 та передала представнику банку правовстановлюючий документ на свою квартиру згідно договору №1 відповідального зберігання документів та акту прийому-передачі документів. Цього ж дня у приміщенні нотаріальної контори між позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» укладено іпотечний договір №4755 від 29.11.2007 на забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитними договорами №0 та №0 від 29.11.2007. Зазначає, що про будь-які інші кредитні договори мова не велася.

У жовтні 2009 року на адресу позивача надійшов лист АКІБ «УкрСиббанк» №138-2/31-16/1220 від 05.10.2009, у якому банк повідомив її про наявність заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором №0 від 29.11.2007 у сумі 2591,39 дол. США, без урахування нарахованої пені, а також про обов'язок позичальника повернути цю суму у повному обсязі протягом 10 календарних днів. У листопаді 2009 року позивач отримала від банку відповідь на своє звернення, у якій їй повідомлено про те, що за кредитними договорами №0 та №0 від 29.11.2007 банком кредитні кошти позичальнику не видавались, а ОСОБА_7 має заборгованість по іншому договору №0 від 29.11.2007, згідно якого АКІБ «УкрСиббанк» надав йому кредит у сумі 57000,00 доларів США, а тому позивач має право отримати оригінал правовстановлюючого документу на належну їй квартиру у відділенні банку. У січні 2010 року у приміщенні банку позивачу було повернуто правовстановлюючий документ на її квартиру, а згодом ОСОБА_7 повідомив їй, що повністю сплатив банку суму, яка була зазначена у отриманому позивачем листі АКІБ «УкрСиббанк».

Так як за кредитними договорами, що зазначені у договорі іпотеки, кредитні кошти взагалі не видавалися, свої зобов'язання по іншим кредитним договорам №0 та № від 29.11.2007 ОСОБА_7 виконав у повному обсязі, тому іпотека є недійсною в силу закону. Не визнання цього факту новим кредитором ТОВ «Кей-Колект» та наявність заборони на розпорядження власністю, яку не скасував первісний кредитор, порушує права позивача, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.01.2016 позовні вимоги у справі задоволено частково та визнано припиненими зобов'язання ОСОБА_7, що випливають з кредитного договору №0 від 29.11.2007 укладеного між ОСОБА_7 та АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк»), у зв'язку з їх виконанням, проведеним належним чином.

Визнано іпотечний договір №4755 від 29.11.2007, укладений між ОСОБА_6 та АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») в забезпечення виконання умов кредитних договорів №0 від 29.11.2007, та №0 від 29.11.2007, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харитоновою Т.Є., недійсним та застосовано наслідки його недійсності.

Скасовано заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6, накладену при посвідченні договору іпотеки №4755 від 29.11.2007.

Виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис за №6130930 про державну реєстрацію заборони на нерухоме майно, що був внесений на підставі іпотечного договору №4755 від 29.11.2007, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саєнко Е.В.

Виключено з Державного реєстру іпотек запис №6131042 про іпотеку квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6, що був зареєстрований 19.08.2012 приватним нотаріусом ОСОБА_10 на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, 649-650, 13.02.2012.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач ТОВ «Кей-Колект» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду у вказаній частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення. В обґрунтування вказує на те, що квартира, яка є предметом іпотеки, знаходиться у м. Одеса, отже судом порушено правила підсудності. Умови спірних договорів не порушують права позивача. Припинення зобов'язання за договором та визнання договору недійсним не є тотожним, чого суд не врахував. Питання про припинення зобов'язання за договором може порушувати тільки його сторона, що передбачено ч.2 ст.598 ЦК України, та у даній справі не має місця. Апелянт надав суду усі документи, що підтверджують наявність та розмір кредитної заборгованості позичальника. Заборгованість позичальник погашав за кредитним договором №0. Правових підстав для визнання правочинів недійсними у даній справі у розумінні вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України не має.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав та мотивів.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується в частині вирішення позовних вимог про:

- визнання припиненими зобов'язань ОСОБА_7, що випливають з кредитного договору №0 від 29.11.2007 у зв'язку з їх виконанням, проведеним належним чином;

- визнання іпотечного договору №4755 від 29.11.2007 недійсним та застосування наслідків його недійсності;

- скасування заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6, накладену при посвідченні договору іпотеки №4755 від 29.11.2007;

- виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запису №6130930 про державну реєстрацію заборони на нерухоме майно, що був внесений на підставі іпотечного договору №4755 від 29.11.2007;

- виключення з Державного реєстру іпотек запис №6131042 про іпотеку квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6, що був зареєстрований 19.08.2012 приватним нотаріусом ОСОБА_10 на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, 649-650, 13.02.2012 -

отже предметом апеляційного перегляду є законність та обґрунтованість вирішення судом першої інстанції вказаних позовних вимог, рішення суду в частині вимог, в задоволенні яких судом першої інстанції відмовлено сторонами не оскаржувалося, тому апеляційному перегляду не підлягає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки боржником повністю та належним чином виконано взяті ним зобов'язання по кредитним угодам, тому вони є припиненими внаслідок їх повного виконання сторонами, а також суд прийшов до висновку про те, оскільки по кредитним договорам, за належне виконання яких позивачка поручилася своїм нерухомим майном банк не надав кредитні кошти позичальнику, тому вони є недійсними, що, відповідно, і стало підставою для визнання судом недійсними договору іпотеки, яким забезпечено виконання зобов'язань по кредиту.

Однак погодитися з правильністю таких висновків суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що 29.11.2007 між ОСОБА_7, як позичальником, та ПАТ «УкрСиббанк», як банком, укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, що підтверджується примірником цього договору, який знаходиться у позичальника. Згідно умов цього договору банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 57 000,00 доларів США, строком з 29.11.2007 до 29.11.2017, зі сплатою 13,4% річних. Згідно п.2.1. цього договору виконання зобов'язань позичальника за ним забезпечується заставою транспортного засобу типу - легковий (універсал-В), марки MAZDA, модель Tribute 2.3., рік випуску 2005, номер шасі (кузова, рами) VIN-НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_3, та заставою нерухомості: чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1», яка належить ОСОБА_6

29.11.2007 між ОСОБА_7 та ПАТ «УкрСиббанк» укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, що підтверджується примірником цього договору, який знаходиться у позичальника. Згідно умов зазначеного договору бакн зобов'язався у разі не сплати боржником страхового платежу, надати боржнику транш у розмірі 2489,58 грн., у термін до 29.11.2008, зі сплатою 14.5% річних. Згідно п.2.1. зазначеного договору, виконання зобов'язань позичальника за ним забезпечується заставою транспортного засобу типу - легковий (універсал-В), марки MAZDA, модель Tribute 2.3., рік випуску 2005, номер шасі (кузова, рами) VIN-НОМЕР_2, реєстраційний НОМЕР_3, та заставою нерухомості: чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6

Після підписання зазначених кредитних договорів між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7 працівник банку у приміщенні відділення банку ознайомив ОСОБА_6 з умовами кредитного договору №0 від 29.11.2007 та кредитного договору №0 від 29.11.2007 та надав їй їх копії.

Після цього, в цей же день - 29.11.2007 між ОСОБА_7, як позичальником, та ПАТ «УкрСиббанк», як банком, також було укладено і Договір про надання споживчого кредиту №0, що підтверджується примірником цього договору, який знаходиться у позичальника. Згідно умов зазначеного договору, кредитор зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 57 000,00 доларів США, строком кредитування з 29.11.2007 до 29.11.2017, зі сплатою 13.4% річних. Згідно п. 2.1. зазначеного договору, виконання зобов'язань позичальника за договором забезпечується заставою нерухомості, а саме: чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6

Одночасно, 29.11.2007 між ОСОБА_7, як позичальником, та ПАТ «УкрСиббанк», як банком, укладено Договір про надання споживчого кредиту №, що підтверджується примірником цього договору, який знаходиться у позичальника. Згідно умов зазначеного договору, кредитор зобов'язався, у разі не сплати боржником страхового платежу, надати боржнику транш у розмірі 2489,58 грн., у термін до 29.11.2008, зі сплатою 14.5% річних.

Таким чином судом встановлено, що фактично, 29.11.2007 між ОСОБА_7, як позичальником, та ПАТ «УкрСиббанк», було укладено чотири кредитних угоди: №0 від 29.11.2007, №0 від 29.11.2007, №0 від 29.11.2007 та № від 29.11.2007.

Відповідач ОСОБА_7 отримав кредитні кошти в сумі 57000,00 доларів США згідно умов кредитного договору №0 від 29.11.2007, що підтверджується матеріалами даної справи та доказами наданими сторонами.

29.11.2007 між ОСОБА_6, як іпотекодавцем, та ПАТ «УкрСиббанк», як іпотекодержателем, укладено Іпотечний договір №4755, що підтверджується примірником цього договору, який знаходиться в іпотекодавця. Згідно умов цього договору, ОСОБА_6 виступила майновим поручителем по зобов'язанням ОСОБА_7 за кредитним договором №0 від 29.11.2007 та кредитним договором №0 від 29.11.2007 та передала в іпотеку іпотекодержателю ізольовану квартиру під номером АДРЕСА_1

З матеріалів даної справи та оригіналів документів оглянутих судом першої інстанції вбачається, що в примірники оригіналів договорів іпотеки боржника та кредитора нотаріусом в день укладення договору були внесені виправлення номерів кредитних договорів, виконання яких забезпечувалося іпотекою, однак в примірник договору іпотекодавця ОСОБА_6, вказаних змін внесено не було ( т.1, а.с.156-159).

Більш того, з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, в якому зареєстровано заборону на іпотечне майно - квартиру позивачки, зазначено, що підставою обтяження є іпотечний договір № 4755 від 29.11.201 року, укладений в забезпечення виконання зобов'язань по договору кредиту за №0 від 29.11.2007, тобто при внесенні нотаріусом виправлень у вищевказані примірники договорів іпотеки в частині номерів кредитних угод, не було внесено відповідних і змін до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Вказані вище фактичні обставини усіма сторонами по справі визнаються та не оспорюються.

Далі, 29.11.2007р. між ОСОБА_6 та ПАТ «УкрСиббанк» укладено Договір відповідального зберігання документів, відповідно до умов якого ОСОБА_6 передала, а банк прийняв на відповідальне зберігання оригінал правовсновлюючого документу про право власності на предмет іпотеки. Відповідно до п. 5.1. зазначеного договору, термін зберігання документу обумовлено сторонами, а саме до моменту повного виконання позичальником ОСОБА_7 зобов'язань по кредитному договору №0 від 29.11.2007 або повного виконання ОСОБА_6 умов договору застави, укладеного в забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору.

Листом №138-2/131-16/121 від 17.11.2009 АКІБ «УкрСиббанк» повідомило ОСОБА_6, що за кредитними договорами №0 від 29.11.2007 та №0 від 29.11.2007, в забезпеченнях яких нею було передано в іпотеку власне майно, банком кредитні кошти позичальнику не видавались та про право ОСОБА_6 отримати оригінали документів на належну їй квартиру за адресою відділення банку.

Акт приймання-передачі до договору відповідального зберігання документів, 28.01.2010 ОСОБА_6 було повернено правовстановлюючий документ на предмет іпотеки.

13.02.2012 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №2, відповідно до умов якого (п.1.1.) ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язалося передати у власність ТОВ «Кей-Колект», а ТОВ «Кей-Колект» прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження ПАТ «УкрСиббанк» за плату та на умовах, визначених цим договором. Актом приймання-передачі прав вимоги від 13.02.2012, складеним на виконання договору факторингу №2 від 13.02.2012, ПАТ «УкрСиббанк» передало (відступило), а ТОВ «Кей-Колект» прийняло права вимоги. Відповідно до п. 1.2. договору факторингу №2, обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення договору визначена у Додатку №1 до цього договору. 13.02.2012р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», у зв'язку з укладенням договору факторингу №2, було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, відповідно до умов якого (п.1.1.) ПАТ «УкрСиббанк» передає, а ТОВ «Кей-Колект» приймає права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у додатку №1 до цього договору.

Розглядаючи вказану справу по суті, колегія суддів звертає свою увагу на те, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання припиненим кредитного зобов'язання в зв'язку з його повним виконанням боржником та одночасно визнаючи іпотечний договір, укладений в забезпечення виконання умов цього ж кредитного зобов'язання не уточнив позовні вимоги позивачки та не звернув уваги на те, що вони по своїй суті є взаємовиключними, оскільки наслідком визнання припиненим кредитного зобов'язання за законом є припинення іпотеки, як забезпечувального зобов'язання ( ст. 17 Закону України « Про іпотеку»).

Одночасно з цим, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що зобов'язання по кредитному договору, виконання яких забезпечено ОСОБА_6, як іпотекодавцем, банком не виконані, оскільки позичальник не отримував кошти за таким кредитними договорами, а саме: №0, №0 від 29.11.2007 та № НОМЕР_1, не можуть бути виконаними взагалі в майбутньому, відповідно не створюють жодних юридичних наслідків, тобто будь - яких дійсних кредитних зобов'язань. Оскільки іпотекою може бути забезпечено лише дійсне зобов'язання, тому іпотечний договір, укладений між банком і позивачкою ОСОБА_6 суд визнав недійсним з цих підстав.

При цьому, факт визнання судом недійсним іпотечного договору, який за законом не створює жодних юридичних наслідків і є недійсним з моменту укладення, доводить відсутність у позивачки законних підстав для задоволення судом вимог про визнання припиненим кредитного зобов'язання, ні учасником, ні майновим поручителем якого вона не являється.

Згідно до вимог ст. 17 Закону України «Про іпотеку» визнання судом договору іпотеки недійсним є підставою для припинення іпотеки.

Отже, суд першої інстанції задовольняючи заявлені позовні вимоги, припинив одну і ту ж іпотеку двічі, але з різних підстав.

На стадії апеляційного перегляду, враховуючи вимоги цивільного процесуального законодавства, колегія суддів позбавлена можливості вимагати від позивача уточнити заявлені ним позовні вимоги, у зв'язку з чим предметом апеляційного перегляду є вимоги заявлені позивачем в суді першої інстанції, на підставі яких ухвалено рішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами по суті заявлених позовних вимог колегія суддів виходить з наступного.

За своїми умовами кредитний договір №0 від 29.11.2007, з яким була ознайомлена позивач і виступила по ньому майновим поручителем, крім номеру договору, відрізняється від кредитного договору №0 від 29.11.2007, зокрема, по: періоду, протягом якого кредитор не має права в односторонньому порядку змінювати розмір відсоткової ставки; номеру рахунку позичальника, на який банк мав зарахувати кредитні кошти; розміру комісії за розрахунково-касове обслуговування; за змістом п.п. 1.5., 1.6., 1.7.; обсягом забезпечення умов виконання кредитного договору рухомим та нерухомим майном

Згідно положень ч.2 ст.598 ЦК України питання про припинення зобов'язання у судовому порядку може вирішуватися на вимогу однієї зі сторін такого зобов'язання.

Однак у даному випадку позивач не є стороною кредитного договору №0 від 29.11.2007, укладеного між ОСОБА_7 та ПАТ «УкрСиббанк», більш того, як випливає із змісту договору іпотеки позивачки, в оригінал якого нотаріусом не внесено відповідних виправлень в частині номерів кредитних договорів, то вона не поручалася своїм нерухомим майном за належне виконання кредитним договором з відповідним номером, отже підстав для визнання припиненим зобов'язань за цим договором за таких обставин у суду не має.

При цьому, стан виконання правочину, у аспекті зазначених норм матеріального права, не дає особі, яка не є його стороною, права ставити питання про припинення зобов'язань за таким правочином.

Таким чином, вказані позовні вимоги є незаконними та належним чином не обґрунтованими, відповідно , такими, що не підлягають до задоволення.

Далі, ОСОБА_6 у своїх уточнених позовних вимогах (т.1, а.с.163-165) просить суд визнати іпотечний договір недійсним з тих підстав, що кредитні кошти боржнику за договорами №0 та №0 від 29.11.2007 не видавалися, тому вказані кредитні угоди є неукладеними. Відповідно, оскільки іпотекою може бути забезпечено виконання лише дійсного зобов'язання, договір іпотеки, укладений в забезпечення виконання зобов'язання за неукладеними кредитними договорами є недійсним. При цьому, позивачка вважає , що договір №0 від 29.11.2007 є також невиконаний, оскільки транш у сумі 2489,58 грн. боржник не отримав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в цій частині позову ОСОБА_6 колегія суддів насамперед виходить з того, що з вимог чинного цивільного закону України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Та навпаки недосягнення сторонами у належній формі згоди хоча б по одній з істотних умов договору може стати наслідком визнання такого договору неукладеним.

При цьому, за законом до істотних умов договору належать умови про предмет договору, умови, які названі в законі або інших правових актах як істотні або необхідні для договорів цього вигляду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з положеннями Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначення договору як неукладеного може бути на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. До того ж позовна вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає передбаченим законом способам захисту цивільних прав та охоронюваних законом інтересів, і тому в задоволенні відповідної вимоги має бути відмовлено; у такому разі можуть заявлятися вимоги, передбачені главою 83 ЦКУ.

Таким чином, за фактом неукладеності договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов'язків.

Більш того, сторони вказаного кредитного договору не ставлять перед судом питання про його розірвання (ст. ст. 611, 651-654 ЦК України з підстав порушення його умов (ненадання кредитних коштів).

За таких обставин у суду відсутні правові підстави вважати договори №0 та №0 від 29.11.2007, а також договір №0 від 29.11.2007 неукладеними в зв'язку з їх невиконанням сторонами цих угод.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей).

При цьому, правочин вважається недійсним з моменту його вчинення і до нього застосовуються наслідки двосторонньої реституції, передбачені ст. 216 ЦКУ, де зазначено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов?язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення -відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У аспекті вищевикладеного позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що іпотечний договір № 4755 від 29.11.2007 є недійсним, як такий, що порушує ті чи інші правові норми, з підстав неукладеності кредитних договорів в забезпечення виконання зобов'язань по яким укладено спірний договір.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, позовні вимоги про визнання вказаного договору іпотеки недійсним та застосування наслідків його недійсності є недоведеними та такими, в задоволенні яких слід відмовити.

Оскільки підстав для визнання договору іпотеки недійсним не встановлено, позовні вимоги про скасування заборони відчуження іпотечного майна, виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відповідних записів, як похідні від вказаною першою вимоги, є також такими, що до задоволення не підлягають.

Одночасно, колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що квартира, яка є предметом іпотеки, знаходиться у м. Одеса, отже судом порушено правила підсудності, так як відповідні позовні вимоги про скасування реєстрації обтяження нерухомого майна пов'язані із вимогою про визнання недійсним договору іпотеки, розгляд якої віднесено до територіальної підсудності Уманського міськрайонного суду.

Згідно ст.309 ЦПК України підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже, рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.01.2016 у даній справі в частині задоволення позовних вимог та розподілу між сторонами судових витрат слід скасувати у зв'язку з порушенням судом норм матеріального права - ч.2 ст.598 ЦК України, та процесуального права - ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, судові витрати, відповідно до закону, мають бути залишені за сторонами, в решті рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк", товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" про визнання припиненими зобов'язань за кредитним договором, визнання договорів недійсними та застосування наслідків їх недійсності в частині задоволення позовних вимог та розподілу судових витрат - скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відповідні позовні вимоги залишити без задоволення.

У решті рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2016 року у даній справі - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :