Справа № 415/1466/17
Провадження № 2/415/798/17
УХВАЛА

06 червня 2017 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Краснокутська М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно.

До позовної заяви ОСОБА_1 додана заява, в якій вона просить звільнити її від сплати судового збору.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в обґрунтування клопотання про звільнення її від сплати судового збору у звязку з тяжким матеріальним становищем (а.с.237) посилається лише на аркуші справи№№ 1,11,19, 26, 66, 128 та пропонує суду розглянути та взяти до уваги її численні заяви про звільнення від сплати судового збору за минулі роки та за той час, коли цивільна справа перебувала в провадженні судів різних інстанцій.

Проте, як вбачається з цих заяв, вони подані в 2015 році (а.с. 1, 19, 26) та початку 2016 року (а.с.11, 66,128), містять посилання на документи, датовані 2015 роком (а.с.12-17).

Тобто вказані клопотання містять посилання на обставини, які мали місце ще півтора року тому. Доказів того, що за такий тривалий час майновий стан позивача не змінився ОСОБА_1 не надано.

Крім того, як вбачається з перелічених заяв ОСОБА_1 за 2015-2016 року однією з обставин, які обумовлювали її тяжкий матеріальний стан, було здійснення догляду за хворою матірю ОСОБА_4, яка відповідно копії свідоцтва серії І-ЕД № 499699 від 28 квітня 2017 року виданого Лисичанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, 04 квітня 2017 року у віці 81 рік померла, про що складено відповідний актовий запис № 453. Інші обставини, на які посилаеться позивач, як то пошкодження будинку внаслідок бойових дій у 2014 році, також мали місце на 3 роки тому.

Враховуючи, що жодних доказів збереження важкого матеріального стану позивачем у 2017 році не надано, суд вважає її клопотання необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 82, 208-210 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О.Краснокутська