АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/7908/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1337/17Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі: відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 в інтересах та за дорученням ОСОБА_7

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 березня 2017 року

за позовом ОСОБА_6 в інтересах та за дорученням ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру

та зустрічним позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про визнання права власності на частку в спільному майні,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_6 за дорученням ОСОБА_7 відмовлено.

Позов третьої особи ОСОБА_4 задоволено.

Визнано право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_4 за дружиною ОСОБА_4 в розмірі ? частини від квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в розмірі 1 929, 20 грн.

Рішення оскаржив представник позивача, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким позов ОСОБА_7 задовольнити у повному обсязі. Вказує, що судом не було залучено до участі у справі в якості третьої особи Полтавську міську раду, яка б могла підтвердити підстави заявлених вимог.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 перебували у шлюбі з 07 червня 1949 року по день смерті ОСОБА_8- 22 березня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія ЯР і 696-95 виданим Матвіївською с/радою Диканського району Полтавської області (а.с. 100).

30 січня 1986 року виконавчим комітетом Октябрської ради народних депутатів м. Полтави ОСОБА_8, сімя якого складається з двох осіб, було видано ордер №412 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2. Зазначено, що ордер виданий на підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів міста Полтави № 45 від 22 січня 1986р. (а.с.60).

25 грудня 1991 року рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів № 588 дозволено відділу по продажу та експлуатації житла продати та оформити в установленому порядку продаж двокімнатної квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_8, вартістю 9240 карбованців (а.с.94).

12 лютого 1992 року між виконкомом Полтавської міської ради народних депутатів та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_2. Продаж було вчинено за 9240 карбованців. При цьому у вказаному договорі зазначено, що кошти поступили на рахунок міськвиконкому згідно довідки від 13 січня 1992 року за №683(а.с.95-96).

17 лютого 1992 року ОСОБА_8 зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_2 в міжміському БТІ про, що було зроблено відмітку на договорі купівлі-продажу вказаної квартири про внесення запису до реєстрової книги №121 під реєстровим номером 16544 (а.с.96).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу, згідно якого його ОСОБА_8 набув право власності на квартиру є чинним, а тому, враховуючи, що квартира була придбана ним під час перебування у шлюбі із ОСОБА_4 слід вважати, що таке майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час укладення договору купівлі-продажу квартири, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР 1963 року право продажу майна належить власнику.

Згідно до ч. 18 Положення про продаж громадянам в власність квартир у будинках державного і громадського житлового фонду, їх утримання і ремонт, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 19 травня 1989 року № 142, громадяни, які уклали договір купівлі-продажу квартири (будинку), набувають права власності на квартиру (будинок) з моменту укладення договору.

Договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_2 від 12 лютого 1992 року укладений між уповноваженими особами, а саме продавцем в особі виконкому Полтавської міської Ради народних депутатів і покупцем ОСОБА_8. За своїм змістом і формою договір відповідає чинним на той час вимогам закону, є нотаріально посвідченим і зареєстрованим у Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації (а.с. 95-96).

Отже, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 12 лютого 1992 року є чинним і підтверджує законне набуття права власності ОСОБА_8 на вказане майно з моменту укладення договору.

Відповідно до ст. 22 КпШС України, чинної на час укладення договору купівлі-продажу квартири, майно набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Таким чином, беручи до уваги факт перебування власника квартири у шлюбі з ОСОБА_4 на час набуття права власності на вказаний обєкт нерухомості майно, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо задоволення зустрічного позову і визнання за ОСОБА_4 права власності на частку квартири у спільній сумісній власності подружжя.

Також судова колегія погоджується з висновком місцевого суду щодо недоведеності позивачем ОСОБА_7 набуття права власності на вказане майно шляхом його викупу за власні кошти.

Так, згідно квитанції серії ТЕ № 001111 ОСОБА_9 внесла кошти у розмірі 9 249, 20 рублів за квартиру ОСОБА_8 (а.с. 14).

Порядок викупу і оплати квартир державного і громадського житлового фонду, на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири регулювало Положення про продаж громадянам в власність квартир у будинках державного і громадського житлового фонду, їх утримання і ремонт, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 19 травня 1989 року № 142.

Аналіз змісту зазначеного Положення, а також умов договору дає підстави для висновку, що чинне на момент викупу квартири законодавство не містило імперативних вимог щодо внесення коштів в рахунок оплати квартири за договором купівлі-продажу саме покупцем, визначальним є сам факт оплати вартості квартири.

Згідно п. 2 договору купівлі-продажу від 12 лютого 1992 року, кошти у розмірі 9 240 крб. надійшли на рахунок міськвиконкому, згідно довідки від 13 січня 1992 року за № 683.

Таким чином, внесення коштів дружиною позивача чи будь-якою іншою особою не заперечує право власності на квартиру покупця ОСОБА_8 і не створює юридичних наслідків щодо набуття права власності на вказане майно у інших осіб.

Доводи апеляційної скарги представника позивача щодо незалучення у якості третьої особи до участі у справі Полтавської міської ради, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Стаття 35 ЦПК України визначає, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін.

Треті особи, які не заявляютьсамостійних вимогщодо предмета спору, можуть бути залучені до участі в справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Однак, вказуючи про необхідність залучення до участі у справи третьої особи позивач не обґрунтовує яким саме чином ухвалене судом рішення впливає на права і обовязки Полтавської міської ради чи її права і обовязки відносно сторін справи.

Також, не спростовують законності рішення місцевого суду доводи представника позивача щодо порушення судом порядку допиту свідків по справі.

Порядок допиту свідків визначає стаття 180 ЦПК України.

Здійснюючи аналіз журналу і звукозапису судового засідання від 22 березня 2017 року, а також беручи до уваги наявні в матеріалах справи розписки свідків, колегія суддів приходить до висновку, що порядок допиту свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не порушено.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_12

/підпис/ ОСОБА_13

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1