АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2774/17 Головуючий 1 інст. Ященко С.О.
Справа № 641/8616/16-ц Доповідач Кісь П.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Пузікової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

встановив:

21.10.2016 року ОСОБА_4 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 липня 2005 року, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 липня 2013 року було розірвано.

Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку - ОСОБА_6, 28.07.2006 року.

Після розірвання шлюбу відповідач періодично допомагав у матеріальному забезпеченні, добровільно оплачуючи навчання в приватній школі обох дітей. На даний час відповідач працює та проживає в м. Києві, оплачує навчання сина в приватній школі та заняття дочки у балетній школі, однак систематично в добровільному порядку сплачувати інші витрати на дітей відмовляється. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Сплата за навчання дітей є вагомою частиною матеріального забезпечення дітей, але все ж основну частину всіх матеріальних витрат складає харчування, одяг, шкільне приладдя, різноманітні матеріали для розвитку дітей, іграшки, витрати на транспорт, на лікування, відпочинок та багато всього іншого. На думку позивача, відповідач, проживаючи окремо, не в змозі адекватно оцінити розмір необхідних щоденних витрат на двох дітей. Однак, батько, який живе окремо від дітей, не звільняється від обов'язку годувати, одягати дітей і брати участь в їх розвитку.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.10.2016 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнув з ОСОБА_3 користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. Допустив негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, вважає рішення незаконним, просить його змінити на ухвалити рішення, яким частково задовольнити позов та стягнути з нього на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/10 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 305 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.10.2016 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття .

Апеляційні вимоги обґрунтовані тим, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, та не сприяв повному, обєктивному і неупередженому розгляду справи.

ОСОБА_5 зазначає,що суд першої інстанції не взяв до уваги його заперечення стосовно того, що визначений позивачем розмір аліментів є для нього фінансово неспроможнім, оскільки окрім дітей, яких він добровільно утримує матеріально, у нього на утримані перебувають непрацездатні батьки, він має кредитні зобовязання, орендує житло.

Крім того, відповідач вказує, що у порушення вимог ст. 182 СК України, судом першої інстанції не було враховано стан здоровя платника аліментів та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення спору.

Крім іншого, суд першої інстанції проігнорував ті обставини, що діти перебувають на утриманні відповідача по два дні на тиждень, та у цей період він також придбає продукти харчування, одяг, та сплачує інші потреби, які виникають у дітей.

Позивач в судове засідання не зявилася, просила розглядати справу за її відсутності та надала заперечення на апеляційну скаргу, у яких вважає доводи відповідача необґрунтованими, та просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні інтереси відповідача представляв його представник ОСОБА_7 , який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за таких підстав.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні аліментів на утримання дітей саме у розмірі 1/3 частини доходів відповідача, слід врахувати вимоги, передбачені ст. 182 ЦПК України. Крім іншого, суд врахував матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього на утримані інших дітей, непрацездатної дружини, батьків та інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, а особами, які беруть участь у справі, не заперечуються, що сторони по справі є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 5,6)..

Згідно довідки дільниці № 22 КП "Жилкомсервіс" від 07.10.2016 року місце проживання дітей зареєстровано разом з матір'ю ОСОБА_4 за адресою:м. Харків, АДРЕСА_1. Тобто діти постійно проживають з матірю.

Доводи, зазначені відповідачем не були прийняті до уваги судом першої інстанції та не можуть бути прийняті апеляційним судом з урахуванням наступного.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Як вбачається з наданої відповідачем довідки про доходи, його заробітна плата за жовтень 2016 року склала 68207,71грн., листопад 2016 року 68891,96 грн., грудень 2016 року 73023, 94 грн.

Згідно довідки про доходи, заробітна плата позивача ОСОБА_4 складає: за серпень 2016 року 38678,15грн., за вересень 2016 року 44115, 53грн, за жовтень 2016 року - 43675,95грн.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень шляхом надання належних та допустимих доказів. (ст.ст.10, 57-66 ЦПК України.)

Відповідачем не подано доказів і не доведено, що він дійсно утримує непрацездатних батьків, оскільки твердження, що його батьки є пенсіонерами, а тому він їх матеріально забезпечує, не може слугувати належним доказом.

Посилання відповідача на погіршення стану здоровя, також не заслуговують на увагу, оскільки останній є працездатною людиною, офіційно працює, має стабільний дохід та інформації з приводу його тривалої тимчасової непрацездатності, що вплинуло на його майновий стан, суду не надано.

Крім того, твердження сторони відповідача що ОСОБА_8 має на утриманні іншу жінку, яка вагітна та наданням, з цього приводу, довідки Андрушівської районної лікарні Житомирської області від 23.03.2017 року, з якої вбачається, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, знаходиться на обліку з приводу фізіологічної вагітності, не може бути прийнято до уваги, оскільки даних, що відповідач перебуває у шлюбі з ОСОБА_9 та саме він є батьком майбутньої дитини, матеріали справи не містять.

При цьому, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до приписів ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, у разі настання таких змін, відповідач не позбавлений права звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги також належним чином перевірені судом апеляційної інстанції та визнані безпідставними.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_4 відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав належну оцінку.

Суд правильно застосував матеріальний закон, вимоги ст.ст. 212-214 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду відповідачем в суді апеляційної інстанції не надано.

Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Згідно із статтею 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_2