Справа №468/489/17-ц 09.11.2017 09.11.2017 09.11.2017
Провадження №22-ц/784/2332/17
Справа № 468/489/17-ц Головуючий першої інстанції: Янчук С.В.
Провадження № 22-ц/784/2332/17 Суддя-доповідач Апеляційного суду: Коломієць В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Лептуга С.С.,

за участю: позивача ОСОБА_2, її представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав.

Позивачка зазначала, що з 06 січня 2012 р. по 20 листопада 2013 р. перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після припинення шлюбних відносини проживає разом із нею. За твердженням ОСОБА_2, відповідач вихованням сина не займається, матеріально не допомагає, а, отже, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Також вказувала, що відповідач не дає згоди на виїзд сина за кордон, тоді як дитина за станом здоров'я потребує оздоровлення та відпочинку за кордоном, де проживають її родичі.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_6.

Відповідач ОСОБА_5 заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що останні декілька років він проживає у м. Хмельницьку, проте, не ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, декілька разів навідував сина у дитячому садку, купував йому одяг, іграшки.

Представник органу опіки та піклування підтримала наданий ними висновок, вважаючи недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 вересня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітнього сина ОСОБА_7.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони з 06 січня 2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2013 року (а.с.7). Від данного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження (а.с. 6). Дитина проживає разом з матір'ю у с. Костичі Баштанського району Миколаївської області (а.с. 11, 12, 14). Відповідач останні декілька років проживає у м. Хмельницький, де створив нову сім'ю.

Під час розгляду даної справи рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 27 червня 2017 року з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_7 стягнуто аліменти у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з 20 квітня 2017 року і до повноліття дитини. Згідно складеному державним виконавцем Баштанського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області розрахунку станом на 01.09.2017 року заборгованість ОСОБА_8 за аліментами на дитину становить 5253грн.10коп. (а.с. 69, 75).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив того, що на теперішній час відсутні достатні підстави для застосування до відповідача крайнього заходу впливу, яким є позбавлення батьківських прав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на нижчевикладене.

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 указаної постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав.

Непередбачуваність позитивного результату у конкретній ситуації позбавляє змісту застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Савіни проти України", яке 18 березня 2009 року набуло статус остаточного, також підкреслив необхідність чітко встановити факти незадовільності виховання дітей, причини цього та обґрунтувати необхідність втручання в сімейне життя.

Положеннями ст.ст. 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, відомостей про те, що позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав буде мати позитивний результат та буде відповідати інтересам дитини, матеріали справи не містять. Зокрема, у матеріалах справи відсутні відомості про таку поведінку відповідача, яка негативно впливала б на дитину, або свідчили б про те, що наявність батьківських прав у ОСОБА_5 дійсно суперечить інтересам дитини та зумовлюють застосування до нього такої виключної міри як позбавлення батьківських прав.

З пояснень сторін, показань допитаних судом першої інстанції свідків та наданих відповідачем фотографій вбачається, що за період роздільного проживання сторін ОСОБА_5 декілька разів приїжджав до сина, проте, це носило епізодичний, а не регулярний характер.

Доводи позивачки та її представників про неналежну участь ОСОБА_5 у вихованні та утриманні сина ОСОБА_7 не можуть бути достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Баштанської районної адміністрації Миколаївської області від 14 вересня 2017 року за №0117/27-17 комісія з питань захисту прав дітей вважає недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав (а.с. 76).

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що на час розгляду справи відсутня виняткова ситуація, яка б дозволила дійти висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав.

За вказаних обставин, районний суд дійшов вірного висновку про передчасність застосування до ОСОБА_5 крайнього заходу впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, що є способом захисту прав та інтересів дитини, якою є позбавлення батьківських прав.

Отже, районний суд правильно ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 Такий висновок суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Фактичні обставини встановлені судом повно та обєктивно, їм надано належний правовий аналіз, що обґрунтовано відображено в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку судом наданих позивачкою доказів, не спростовують вищевикладених висновків суду, зроблених відповідно до норм матеріального права та фактичних обставин справи, встановлених судом на підставі повно та всебічно досліджених доказів.

Посилання апеляційної скарги на те, що судом не врахований факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам на утримання дитини, що стягнуті з нього рішенням суду від 27 червня 2017 року, не можуть бути прийняті до уваги. Так, зазначені обставини не є достатніми та беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його сина з огляду на конкретні обставини справи, зокрема, на те, що, як пояснила позивачка, до звернення до суду із позовом про стягнення аліментів вона не зверталась до відповідача з проханням надавати кошти на утримання дитини, а сама по собі наявність такої заборгованості з аліментів не може бути розцінена як умисне ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом висновків, викладених у Акті психологічного дослідження, оскільки вказане дослідження було проведено психологом з метою з'ясування доцільності зустріч дитини з батьком та його зміст не свідчить про наявність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_5

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - відхилити, а рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Коломієць

Суддя: О.О. Данилова

Суддя: Н.О. Шаманська