АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 березня 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1601/0808/71-154 від 18.08.2008 року в сумі 1 258 537,51 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», визнавши право власності на вказане нерухоме майно за ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з рішенням суду, представник ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задовольнити повністю.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 1601/0808/71-154, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 60 000 доларів США з розрахунку 11,9% річних за користування кредитом на строк до 18 серпня 2033 року.

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, того ж дня між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, за яким відповідач передала в іпотеку банку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру № 183 в житловому будинку № 13 по вул. Ю. Кондратюка в м. Полтаві.

Пунктом 12 іпотечного договору сторони визначили порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки. Зокрема, встановили, що за вибором іпотекодержателя звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено одним із наведених способів: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Сторони, з розумінням змісту ст. 37 Закону України «Про іпотеку», засвідчили, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень п.п. 12.3.1. п. 12.3. іпотечного договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобовязання.

25 травня 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ВАТ «Сведбанк» передало (відступило) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого останнє замінило первісного кредитора у зазначених вище зобов'язаннях, та внаслідок такої передачі до AT «Дельта Банк» перейшло право вимоги до боржників щодо повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Згідно з додатком № 1 вищевказаного договору купівлі-продажу прав вимоги до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № 1601/0808/71-154 від 18.08.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3, та іпотечним договором, укладеним із ОСОБА_2

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, станом на 03.08.2015 року виникла заборгованість у розмірі 1258537 грн. 51 коп., із яких 999290 грн. 25 коп. - заборгованість за кредитом; 178676 грн. 45 коп. - заборгованість за відсотками, 75856 грн. 48 коп. пеня, 1607 грн. 79 коп. 3% річних від простроченої заборгованості по тілу, 3106 грн. 54 коп. - 3% річних від простроченої заборгованості по відсоткам.

Листом від 18.08.2015 року ПАТ «Дельта Банк» направило відповідачам вимогу про сплату простроченої заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки у обраний позивачем спосіб, з чим погоджується і судова колегія.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15 та від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1243цс16, що їх вірно враховано судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.

Встановивши наявність згоди іпотекодавця ОСОБА_2 на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань, що є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на вказане нерухоме майно, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у застосуванні обраного позивачем способу судового захисту, що не позбавляє його права вирішити спірне питання у позасудовому порядку. Доказів звернення ПАТ «Дельта Банк» з відповідною заявою до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса матеріали справи не містять.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги представника ПАТ «Дельта Банк» висновків суду першої інстанції не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ ОСОБА_5

ОСОБА_6

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1