АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа № 756/1474/17 Головуючий в І інстанції: Васалатій К.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Сокуренка Євгена Сергійовича, діючого в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову Банк зазначав, що відповідно до договору № б/н від 12.05.2014 р., укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_2, Банком надано відповідачу кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії.

Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує передбачені договором зобов'язання, внаслідок чого станом на 30.11.2016 р. перед ПАТ КБ «Приватбанк» утворилась заборгованість у розмірі 20 975, 36 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 1 999,77 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 14 700,57 грн.; заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2800 грн.; штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн.; штрафу (процентної ставки) у розмірі 975,02 грн. просив задовольнити позов та стягнути вказану суму, а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 1600 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 1999 грн. 77 коп. та штраф (фіксованої частини) у розмірі 500 грн. та штраф (процентна ставка) у розмірі 975 грн. 02 грн., а також судовий збір в розмірі 1600 грн.

В апеляційній скарзі Сокуренко Є.С., діючий в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, скасувавши його в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення відсотків та пені, в решті рішення суду залишено без змін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

На підставі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що між ПАТ КБ «ПриваБанк» та ОСОБА_2 12 травня 2014 року був укладений кредитний договір №б/н, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії.

Згідно з ч.1 ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

12 травня 2014 року відповідач власноручно склав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» для отримання кредитної картки. Із цієї анкети-заяви слідує, що відповідач ОСОБА_2 надав згоду на те, що заява позичальника, разом з пам'яткою клієнта, запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг, та підтвердив, що він згоден з його умовами.

ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав свої зобов'язання за договором, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 1999,77 грн., штрафу (фіксована ціна) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна ставка) у розмірі 975 грн. 02 коп., суд першої інстанції виходив з того, відповідач належним чином не виконував передбачені договором зобов'язання, внаслідок чого станом на 30.11.2016 р. у нього перед Банком утворилась заборгованість за кредитом в зазначеному розмірі, і яку відповідач визнає у повному об'ємі.

Рішення суду в цій частині відповідає фактичним обставинам справи й сторонами не оскаржується.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 14 700,57 грн. та заборгованості за пенею й комісією у розмірі 2 800 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач таку заборгованість і її розмір не визнає, оскільки вона є завищеною, і такою, що не відповідає відсотковій ставці на момент укладення договору, а також не відповідає вимогам ст. 551 ЦК України.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

У відповідності з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За правилом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» визначено, що Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Так, п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці за картрахунком, згідно з п. 1.1.3.1.9 Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення клієнта".

Відповідно до п. 1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг Клієнт зобов»язаний одержувати виписки про стан картрахунків і про здійснені операції за картрахунками.

Згідно з п. 1.1.2.4 "Обов'язки Клієнта" Умов та правил надання банківських послуг, у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів Банку Клієнт має звернутися до Банку для розірвання Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих власнику і його довіреним особам. У разі незгоди зі списанням коштів з картрахунка інформувати (також письмово, якщо вирішення питання передбачає таку необхідність) Банк про це протягом тридцяти п'яти днів з моменту списання.

Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійснені операції по картрахункам.

ПАТ КБ "ПриватБанк» виконав умови договору та у виписці по рахунку проінформував Відповідача про зміну відсотків по кредиту.

В суді апеляційної інстанції відповідачем не заперечувався факт отримання повідомлень від ПАТ КБ «ПриватБанк» про зміну відсоткової ставки.

Натомість, ОСОБА_2 не звертався до Банку із письмовими заявами про розірвання кредитного договору, а отже відповідач прийняв нові Тарифи та погодився з їх зміною.

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 3% в місяць або 36,00 % на рік. Далі відсоткова ставка була змінена, що підтверджується наказами Банку. З 01.09.2014 р. відповідно до наказу Банку №СП-2014- 6915682 від 18.08.2014 року відсоткова ставку була підвищена до 34,80%, з 01.04.2015 р. відсоткова ставка була підвищена до 43,20% згідно наказу №СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30 листопада 2016 року заборгованість по процентам за користування кредитом складає 14700,57 грн.; заборгованість за пенею та комісією становить 2800 грн.;

Вказаний розрахунок узгоджується із випискою по особовому рахунку відповідача й сумнівів у колегії суддів не викликає й відповідачем не спростований.

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини перша, третя статті 549 ЦК України).

Отже за змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Згідно роз'яснень, що містяться п.27 Постанови №5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Положення статті 616 ЦК України передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.

Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається що Банк просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 14 700 грн. 57 коп., яка в розумінні ч. 3 ст.551 ЦК України не є неустойкою, в зв'язку з чим, суд першої інстанції неправильного застосував ч.3 ст. 551 ЦК України.

Щодо зменшення розміру заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2800 грн., то колегія суддів також не може погодитись з висновком суду в цій частині, оскільки умов, передбачених ч.3 ст. 551 ЦК України для зменшення пені, в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи викладене, рішення суду в частині позовних вимог про стягнення з відповідача процентів та пені, в задоволенні яких судом відмовлено, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 14 700,57 грн. та заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2800 грн.

В решті рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й обов'язкових підстав для його скасування, у відповідності з частиною третьою статті 303 ЦПК України, не вбачається.

Керуючись 303, 307,309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Сокуренка Євгена Сергійовича, діючого в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» щодо стягнення процентів та пені, в задоволенні яких судом відмовлено, - скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 14700,57 грн.; заборгованість за пенею та комісією у розмірі 2800 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: