Справа № 357/9828/14-ц
У Х В А Л А

16 червня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

трозглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на дії державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В :

Представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з даною скаргою мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2014 року по цивільній справі № 357/9828/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1 197 грн.61 коп. та судовий збір в сумі 243 грн.60 коп., 30.11.2016 року судом видано виконавчий лист по даній справі, який було направлено стягувачем для примусового виконання до Білоцерківського міського відділу ДВС, отримано 24.03.2017 року. 10.04.2017 року державним виконавцем Марчуком О.П. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з пропуском строку предявлення виконавчого листа до виконання. Заявник просить суд визнати таким, що не відповідає вимогам закону та скасувати повідомлення державного виконавця Марчука О.П. від 10.04.2017 року про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття його до виконання; зобовязати державного виконавця вжити заходів щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 357/9828/14-ц, та направити на адресу ПАТ «Дельта Банк» копію постанови про відкриття виконавчого провадження; визнати бездіяльність державного виконавця Марчука О.П. у виконавчому провадженні, що призвело до порушення прав стягувача та вимог Закону України «Про виконавче провадження».

До суду ПАТ «Дельта Банк» надіслано письмове клопотання щодо розгляду скарги без участі їх представника.

Державний виконавець Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3, оскільки державний виконавець Марчук О.П. звільнений з 01.06.2017 року, щодо задоволення скарги заперечує.

Вислухавши думку державного виконавця, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку про задоволення скарги частково з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2014 року, яке набрало законно сили 03.11.2014 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по кредитному договору № 005-09881-111207 від 11.12.2007 року в сумі 1197 грн.61 коп. та 243 грн.60 коп. судових витрат, всього 1441 грн.21 коп.

На виконання вказаного рішення суду 30.11.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 357/9828/14-ц 2/357/3177/14, в якому зазначено строк пред'явлення його до виконання до 03.11.2015 року, що слідує з копії цього виконавчого листа.

З матеріалів справи вбачається, що оригінал виконавчого листа та заяву про примусове виконання рішення суду було направлено стягувачем ПАТ «Дельта Банк» до Білоцерківського міського відділу ДВС 21.03.2017 року, одержано адресатом 24.03.2017 року.

10.04.2017 року державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС ОСОБА_1 винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання на підставі п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки строк предявлення виконавчого листа до виконання закінчився 03.11.2015 року, що слідує з копії цього повідомлення.

При розгляді скарги суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» /в редакції від 02.06.2016 року, набрав чинності 05.10.2016 року/ виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття

В п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Судом встановлено і вище вказано на те, що виконавчий лист на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 10.09.2014 року, яке набрало законно сили 03.11.2014 року, було видано судом 30.11.2016 року, тобто після того, як Закон № 1404-VIII /в редакції від 02.06.2016 року/ набрав чинності, тому строк пред'явлення цього виконавчого листа до виконання повинен визначатися цим Законом і становити три роки з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили до 04.11.2017 року.

В постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року по справі № 6-711цс15 висловлено правову позицію про те, що зазначення судом у виконавчому листі іншого строку пред'явлення його до виконання не має правового значення, оскільки такий строк встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

Суд має право лише поновити пропущений строк пред'явлення виконавчого листа до виконання за наявності відповідного клопотання стягувача та поважності причин пропуску цього строку (стаття 371 ЦПК України).

За положеннями ст.360-7 ЦПК України такий правовий висновок є обовязковим до застосування судами загальної юрисдикції.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з п.2 ч.4 ст.4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки в даному випадку строк предявлення виконавчого листа до виконання не було пропущено, як помилково вважав державний виконавець, то його дії щодо повернення виконавчого листа стягувачу з цих підстав є неправомірними.

В ст.13 Закону визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Оскільки повідомлення державного виконавця про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття його до виконання є процесуальним документом, то суд вважає за необхідне визнати його неправомірним та скасувати.

Щодо решти вимог, то суд виходить з того, що державний виконавець , рішення якого оскаржується, на даний час звільнений з посади, а зобов»язувати до вчинення відповідних дій конкретно визначену посадову особу відділу ДВС суд не має можливості, оскільки згідно ст..8 Закону України «Про виконавче провадження» саме автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується обєктивний та неупереджений розподіл виконавчих документів між державними виконавцями.

За ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

За ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу службову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права.

Відповідно до положень ст..385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, повідомлення державного виконавця стягувачем отримано 12.05.2017 року, до суду з даною скаргою стягувач звернувся 22.05.2017 року /20-21.05.-вихідні дні/, тобто, у встановлений строк.

Керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати повідомлення державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 від 10.04.2017 року про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття його до виконання.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_4