Провадження №2/428/2525/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 р. Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Юзефович І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Луганськвугілля» м. Київ про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Державного підприємства «Луганськвугілля» м. Київ про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Дана позовна заява подана без додержання вимог, викладених у п.4, ч.2,5 ст.119 ЦПК України, а саме: позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Законом України від 22.05.2015р. №484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», який набрав чинності з 1.09.2015р., скорочено перелік субєктів, які звільняються від оплати судового збору.

Так, згідно із п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» у редакції, чинній до 1.09.2015р., від сплати судового збору звільнялись позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 1.09.2015р. ця категорія пільговиків звужена. Так, за п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1.09.2015р., від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 1.09.2015р., позивачі у справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях справ: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

На підставі наведеного, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є вимогою майнового характеру та оплачується судовим збором.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного суду України від 16.10.2016 року у справі № 761/14537/15-ц та від 30.11.2016 року у справі № 6-1121цс16.

Зважаючи на вищевикладене, встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Луганськвугілля» м. Київ про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, не відповідає вимогам ч.5 ст.119 ЦПК України, оскільки не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за вимогу майнового характеру і не зазначено доказів, що свідчать про звільнення/відстрочення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ст.4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Так, згідно п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Отже, позивачу необхідно усунути вищезазначені недоліки - зазначити ціну позову, суму, яку просить стягнути з відповідача, та сплатити судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Луганськвугілля» м. Київ про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 119 , 121 , 210 ЦПК України , суддя,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Луганськвугілля» м. Київ про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, залишити без руху.

Запропонувати позивачу виправити недоліки позовної заяви в термін який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали та розяснити , що в іншому випадку позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя