АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/169/17 Номер провадження 22-ц/786/2508/17Головуючий у 1-й інстанції Колос Ю. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: судді Хіль Л.М.,

Суддів: Гальонкіна С.А., Мартєва С.Ю.,

секретар Колодюк О.П.,

за участі представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 20 липня 2017 року

по справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_8 банк України, про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, визначивши третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_8 України, прохаючи стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 722498 грн. 06 коп., з яких: тіло кредиту 541472 грн. 40 коп.; відсотки 128173 грн. 72 коп.; пеня 52851 грн. 94 коп., а також стягнути пропорційно з відповідачів на користь ПАТ «Дельта Банк» судові витрати в розмірі 10837 грн. 47 коп.

В обґрунтування позову зазначив, що 17.08.2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №1601/0807/71-270 та додаткові угоди до нього, згідно з якими, банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 29000,00 доларів США зі сплатою 13% річних за користування кредитом на строк з 17 липня 2007 року по 17 серпня 2024 року.

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується поруками, відповідно до укладених договорів поруки: №1601/0807/71-270-Р-1 від 17.08.2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (поручителем) та №1601/0807/71-270-Р-2 від 17.08.2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», ОСОБА_3 та торбою С.М. (поручителем).

Банк свої зобов`язання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі та строки, передбачені кредитним договором.

Відповідач свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту, відсотків не виконала належним чином.

25.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами та до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, незалежного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань станом на 26.01.2017 року утворилась заборгованість в сумі 722 498,06 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів і просив стягнути з відповідачів заборгованість в сумі 722 498,06 грн. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 20 липня 2017 року позов ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_8 банк України, про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №16010807/71-270 від 17 серпня 2007 року станом на 26 січня 2017 року в розмірі 722 498 грн. 06 коп., яка складається з: тіла кредиту 541472 грн. 40 коп.; відсотків 128173 грн. 72 коп. та пені 52851 грн. 94 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Дельта Банк» по 3612 грн. 49 коп. судового збору.

Із вищевказаним заочним рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 20 липня 2017 року не погодилась одна з відповідачів ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норма матеріального та процесуального права, прохала оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що вона разом з іншими відповідачами не була присутньою у судовому засіданні через хворобливий стан одного з відповідачів ОСОБА_6, який у день судового засідання знаходився у відділенні реанімації Полтавської обласної клінічної лікарні.

Зазначила, що вказана заборгованість у неї перед позивачем утворилась у зв`язку зі тим, що 02.10.2015 року дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку, згідно з яким з 05.10.2015 року розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 на два роки з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно. Вказала, що з березня 2015 року вона не змогла перераховувати кошти на погашення кредиту, так як ліквідатор не надав їй реквізити нових рахунків, на які були б зараховані кошти на погашення валютного кредиту у зв`язку із ліквідацією АТ «Дельта Банк». Вона прийняла всі міри по налагодженню контактів з новим стягувачем, у тому числі зверталась до нього письмово та співпрацювала із громадською організацією «Захист валютних позичальників». Також вказала, що сплачувала грошові кошти на старі відомі їй реквізити, але вони зараховані не були та були повернуті за її вимогою. Зазначила, що позивач не надав належного розрахунку заборгованості за кредитним договором. Судом не було з`ясовано яку суму кредитних коштів нею було сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та не мотивовано, якими доказами керувався суд, визначаючи розмір заборгованості в сумі 722 498,06 грн.

Також, апелянт вказала на неправомірність стягнення заборгованості з поручителів, адже у разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 17.08.2007 року між акціонерним комерційний банк «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №1601/0807/71-270 та додаткові угоди до нього, згідно з умовами яких, банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 29000,00 доларів США з розрахунку 13% річних за користування кредитом на строк з 17 липня 2007 року по 17 серпня 2024 року (а.с. 7-13).

Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечено поруками, відповідно до укладених договорів поруки: №1601/0807/71-270-Р-1 від 17.08.2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (поручителем) та №1601/0807/71-270-Р-2 від 17.08.2007 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (поручителем) (а.с. 14-15, а.с. 16-17).

25.02.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами та до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, незалежного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами ( а.с. 27-30).

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 року №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким, з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта Банк», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5

ОСОБА_3 починаючи з березня 2015 року не виконує умови кредитного договору, не вносить кошти на погашення заборгованості, у звязку з чим, станом на 26.01.2017 року утворилась заборгованість в сумі 722 498,06 грн., з яких: тіло кредиту - 541472,40 грн.; відсотки 128173,72 грн. та пеня 52851,94 грн.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про те, що позивачем доведено неналежне виконання боржником умов кредитного договору.

Апелянт не заперечує факт припинення оплати кредитних платежів з березня 2015 року, проте вважає, що їх несплата спричинена поважними причинами.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, оскільки апелянтом не надано доказів, які б вказували на відсутність у неї можливості встановити реквізити для погашення кредиту. Так, інформація про рахунки банку є відкритою та доступною для клієнтів банку на сайті ПАТ «Дельта Банк» та на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Окрім того, з наявних у справі доказів вбачається, що ОСОБА_3 не вчиняла жодних дій для того, щоб отримати від позивача необхідні відомості для оплати заборгованості по кредиту.

Безпідставними є і заперечення апелянта щодо вимоги банку про дострокове повернення кредиту, оскільки таке права надається позичальнику згідно п. 3.7 кредитного договору №16010807/71-270 від 17 серпня 2007 року. Такі умови повною мірою узгоджуються з положеннями ст. 1050 ЦК України, відповідно до якої у випадку, коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Однак, ухвалюючи рішення про солідарне стягнення заборгованості за кредитною угодою з поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суд першої інстанції не з'ясував чинність поруки та права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок своїх вимог за рахунок поручителя.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК Українипередбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертійстатті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Викладене повною мірою узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду України, викладених у справах №6-53цс14, №6-170цс13, №6-1451цс16.

Враховуючи, що останній платіж по договору ОСОБА_3 було здійснено у лютому 2015 року, то право вимоги з погашення чергового платежу у ПАТ «Дельта Банк» виникло у березні 2015 року.

Таким чином, дія поруки сплила у вересні 2015 року, у той час як із вимогою до поручителів ПАТ «Дельта Банк» звернувся у березні 2017 року, шляхом подачі позовної заяви.

За таких обставин, заборгованість по кредитному договору №16010807/71-270 від 17 серпня 2007 року має бути стягнута саме з ОСОБА_3

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, судові витрати позивача мають бути відшкодовані у повному обсязі відповідачем ОСОБА_3

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ним було ухвалено помилкове рішення, яке відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Позов публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково, скасувавши рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 20 липня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором №16010807/71-270 від 17 серпня 2007 року станом на 26 січня 2017 року в розмірі 722 498 грн. 06 коп., яка складається з: тіла кредиту 541472 грн. 40 коп.; відсотків 128173 грн. 72 коп. та пені 52851 грн. 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" судовий збір у розмірі 10837 грн. 47 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_9

--//-- ОСОБА_10

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1