Справа № 445/30/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Сивак В. М.

з участю секретаря Захарчук Н.Я.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Золочеві цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Національної академії Державної прикордонної служби України ім.Б. Хмельницького, про відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням у вищому навчальному закладі, -

встановив:

Заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України звернувся до суду із вимогою стягнути із ОСОБА_1. на користь Адміністрації Держаної прикордонної служби грошові кошти у розмірі 51 272,08 коп. - витрати, пов'язані з його утриманням у Національній Академії Державної прикордонної служби України ім.Б. Хмельницького.

Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що в період з 28.08.2007 р. по 25.06.2011 р. відповідач навчався у Національній академії ДПС ім. Б. Хмельницького. Наказом ректора академії від 10.05.2016 р. з відповідачем було достроково припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання), виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Під час навчання відповідач перебував на повному державному забезпеченні за рахунок коштів державного бюджету України, витрати, пов'язані з навчанням та утриманням відповідача становлять 51272,08 грн., які в добровільному порядку останній відмовляється відшкодувати. Позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену вище заборгованість та судовий збір.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача.

Відповідач в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов заперчив та просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

16.05.2016 р. витягом з наказу №108-ос відповідача звільнено з військової служби у запас за п.п. «И» ч. 6 ст. 26 (через службову невідповідність) Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», достроково припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання), виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, без права носіння військової форми одягу.

Відповідно до розрахунку витрат №20 від 12 травня 2016 року, пов'язаних з утриманням відповідача за період навчання, на його утримання було витрачено: 13141,31 грн. - грошове забезпечення, 20462,51 грн. - продовольча служба, 5757,26 грн. - речова служба, 11911,00 грн. - відділення ЖКЗ. Загальна сума відшкодування становить 51272,08 грн.

Згідно ст. 25 п. 10 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и" частини шостої статті 26 цього Закону відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

На підставі п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. №964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Згідно з п. 3 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства з внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, відшкодовані за утримання курсантів у вищому навчальному закладі кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження вищого навчального закладу та витрати на утримання курсантів.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частинами першою, третьою, п'ятою, десятою обов'язок (далі Закон) встановлено наступне:

- підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки;

- зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань;

- з курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт;

- курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Таким чином, Законом передбачено, що навчання у вищих військових навчальних закладах здійснюється лише на контрактній основі, а зарахування до цих навчальних закладів громадян України проводиться лише на добровільних засадах.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт укладення контракту із відповідачем, а також Витягу з наказу про зарахування такого до числа курсантів військового навчального закладу.

Поза тим, пунктом 5 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних складах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006, № 964, передбачено, що витрати відшкодовуються у повному розмірі:

- курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у вищий навчальний заклад, курсантами жіночої статі - за весь період навчання;

- курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк.

Пунктом 6 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних складах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006, № 964 визначено, що витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю:

-курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби - за весь період навчання;

-курсантами, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби - за період навчання, який відповідає строку строкової військової служби.

У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-183цс14 - законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Всупереч викладеному позивач не надав суду розрахунку витрат, які повинні бути стягнуті з відповідача, розраховані у відповідності до пунктом 6 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних складах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006, № 964 та які повинні бути визначеними як різниця сум витрат з утримання курсанта і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю, що позбавляє суд можливості визначити розмір витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_4, які підлягають стягненню. Поза тим, відсутність у матеріалах справи контракту між сторонами, а також Витягу з наказу про зарахування відповідача до числа курсантів, суд трактує на користь відповідача, тому приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3-5, 57-60, 64, 88, 208-209, 212, 215, 218, 223, 233, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Національної академії Державної прикордонної служби України ім.Б. Хмельницького, про відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням у вищому навчальному закладі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Сивак