АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1944/17 Справа № 203/2944/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участі секретаря: Григор»євої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2016 року по справі за заявою представника ОСОБА_6 ОСОБА_7, заінтересовані особи ОСОБА_5, Кіровський відділ державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, скасування арешту майна та заборони його відчуження, скасування заходів примусового виконання рішення суду,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року до суду надійшла вищезазначена заява, в якій заявник просив суд визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі №203/2944/15-ц; скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_6, застосоване згідно ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2015 року, а також скасувати арешт майна ОСОБА_6 та заборону його відчуження, інші заходи примусового виконання, застосовані під час примусового виконання заочного рішення суду від 19.06.2015 року, що було скасовано.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2016 року заяву представника ОСОБА_6 ОСОБА_7, заінтересовані особи ОСОБА_5, Кіровський відділ державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, скасування арешту майна та заборони його відчуження, скасування заходів примусового виконання рішення суду задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню повністю виконавчий лист, виданий 23 липня 2015 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська на виконання заочного рішення цього суду від 19 червня 2015 року у цивільній справі №203/2944/15-ц, провадження №2/0203/972/2015, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення суми боргу за договором позики.

Скасовано встановлене ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2015 року тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешкає: м. Дніпропетровськ, пр.Кірова,32/9, РНОКПП НОМЕР_1) за межі України до виконання останнім в повному обсязі зобовязань за заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року та виданим судом на його підставі 23 липня 2015 року виконавчим листом.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.06.2015 року позов ОСОБА_5 було задоволено та стягнуто на його користь з відповідача ОСОБА_6 суму борг за договором позики від 27.05.2014 року в розмірі 15 000 доларів США, що еквівалентно 331 650 грн.

На виконання вказаного заочного рішення судом 23.07.2015 року за заявою позивача було видано виконавчий лист, який останнім предявлено для примусового виконання до Кіровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (даної Кіровський ВДВС).

18.08.2015 року державним виконавцем Кіровського ВДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48459093 та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Постановою державного виконавця від 20.10.2015 року було оголошено розшук майна боржника.

03.11.2015 року в рамках вказаного виконавчого провадження державний виконавець звернувся до суду з поданням в порядку ст.377-1 ЦПК України, яке ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2015 року було задоволено та тимчасово обмежено боржника ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до виконання останнім в повному обсязі зобовязань за заочним рішенням від 19.06.2015 року та виданим на його підставі 23.07.2015 року виконавчим листом.

В подальшому ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.11.2016 року було задоволено заяву ОСОБА_6 та скасовано заочне рішення суду від 19.06.2015 року, з призначенням справи до нового судового розгляду.

Також з матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Кіровського ВДВС від 28.09.2016 року виданий судом 23.07.2015 року на підставі заочного рішення суду від 19.06.2015 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», в звязку з тим, що протягом року з дня оголошення розшуку рухоме майно боржника не розшукано.

24.11.2016 року представник ОСОБА_6 звернувся до Кіровського ВДВС з заявою про закриття виконавчого провадження на підставі п.4 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», в звязку із скасуванням рішення на підставі якого було видано виконавчий документ та скасування обмежень у праві виїзду боржника за межі України.

29.11.2016 року Кіровським ВДВС на вказану заяву було надано відповідь про те, що постановою державного виконавця від 28.09.2016 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», а тому закінчити виконавче провадження в порядку п.4 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» та скасувати заходи примусового виконання не є можливим, оскільки виконавче провадження на примусовому виконанні не перебуває. В звязку з цим, для вирішення зазначених в заяві питань рекомендовано звернутись до суду.

З огляду на те, що повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.4 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» не перешкоджає його повторному предявленню для виконання, а також враховуючи, що ухвалою суду від 04.11.2016 року було скасовано заочне рішення суду від 19.06.2015 року, на підставі якого 23.07.2015 року було видано виконавчий лист, суд приходить до висновку про наявність передбачених ч.4 ст.369 ЦПК України підстав для визнання вказаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів вважає, що сул першої інстанції дійшов до вірного висновку про часткове задоволення заяви, з наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_6 за межі України, суд враховує наступне.

Згідно Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» останнім врегульовано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Таким чином, виходячи із положень Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» та «Порядку взаємодії органів державної виконавчої служби та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження» вбачається, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду в зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця, який в разі врегулювання боргових зобовязань виносить відповідну постанову про скасування тимчасового обмеження в праві виїзду особи з України.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свободі пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За вказаних вище обставин, з огляду на норми ст.ст.33,55 Конституції України, ст.3 ЦПК України, районний суд дійшов вірного висновку про необхідність скасування тимчасового обмеження у праві виїзду останнього за межі України.

Разом з тим, підлягає відмові заява в частині скасування арешту та заборони відчуження майна боржника ОСОБА_6 та інших заходів примусового виконання рішення суду, оскільки вказані заходи примусового виконання застосувались саме державним виконавцем, а тому питання про скасування цих заходів примусового виконання повинно вирішуватись в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.

Зясувавши в достатньому повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: