Номер провадження 2/229/1741/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.,

при секретарі Пивовар В.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності та визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до сина ОСОБА_2 про захист права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житлом

У позові вказала, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 грудня 2010 року, вона є власником квартири АДРЕСА_1. В теперішній час в квартирі зареєстровано окрім неї її сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 Зазначає, що за її згодою сина було зареєстровано та він мешкав у цій квартирі з 12 січня 2011 року. 10 травня 2014 року відповідач виїхав з квартири та поїхав на постійне мешкання за межі України. Особисті речі він забрав с собою з квартири 10.05.2014 року при виїзді. До цього часу відповідач не знявся з реєстрації та не виписався з квартири. Його фактичне місцезнаходження та місце мешкання у цей час позивачці невідомі. Позивачка не чинила перепон відповідачу у користуванні квартирою з часу його реєстрації і до цього часу. Відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації у квартирі, тим самим порушує її право власності та право користування і розпоряджання нерухомим майном, що змушує її звернутися за захистом її прав до суду. Зазначає, що не може володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю квартирою у повному обсязі. У звязку з реєстрацією та пропискою відповідача комунальні служби нараховують плату за комунальні послуги з урахуванням зареєстрованого в квартирі сина і вона змушена одна за все сплачувати. Також вона не може оформити субсидію. За зазначеною адресою у її квартирі відсутні речі та майно, які належать відповідачу. Просить захистити її право власності на квартиру, та усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання нерухомим майном, визнавши відповідача особою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В судове засідання, позивачка не зявилась, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, наполягає на позові, просить його задовольнити, проти заочного рішення не заперечує/а.с.19/.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, не надав суду заяву про поважність пропуску судового засідання, заперечень на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливим розглядати справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд розглядає справу, керуючись вказаною нормою закону, а не ст. ст. 71,72 ЖК України, оскільки житло позивача є і було на період проживання відповідача приватним.

Суд встановив, що позивач являється власником квартири № 49 житлового будинку №21 по проспекту Космонавтів в м. Дружківка Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 03 грудня 2010 року, зареєстрованим в реєстрі за №1-2428, посвідченим державним нотаріусом ОСОБА_3 /а.с. 6/.

За адресою спірного будинку, крім позивачки, зареєстровано її сина ОСОБА_2 /а.с. 8,9,14/.

З 2014 р. відповідач ОСОБА_2 не проживає в будинку, не несе витрат на її утримання, не сплачує комунальні платежі, виїхав на постійне мешкання за межі України. Ніхто перешкод відповідачу у користуванні житлом не чинив, не змінював замків на вхідних дверях. Факт непроживання відповідача підтверджується актом від 05 жовтня 2017 року, складеним Головою ЖСК «Донбасс» за участю сусідів / а. с. 7/.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

За матеріалами справи підтверджено, що відповідач відсутній в квартирі понад один рік без поважних причин, що порушує права власника житла, яка на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, будь-яких інших домовленостей між ними не існує.

Таким чином, суд вважає, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 346, 379, 382, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 208, 209, 212-215, 218, 223-228 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити .

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким що втратив право користування житлом, а саме квартирою №49 у будинку №21 по вул. Космонавтів в м. Дружківка Донецької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Є. В. Петров