Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 337/847/17 Головуючий у 1 інстанції: Салтан Л.Г.
Провадження № 22-ц/778/3139/17 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
УХ В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів: Кочеткової І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення моральної шкоди .

В обґрунтування позову зазначено, що позивач працювала на підприємстві в шкідливих умовах понад 20 років. 10.12.2013р. на підставі медичного висновку їй було встановлено професійне захворювання з наступним діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії ( пило-токсичний бронхіт 1-2 ст, емфізема легень 1-2 ст), ЛН першого-другого ступеня. Згідно акту від 20 грудня 2013 року встановлено, що професійне захворювання виникло внаслідок недосконалого технологічного процесу, тривалого стажу в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, встановлена причина виникнення професійного захворювання, а саме: наявність у повітрі робочої зони водню фтори - 0,1-0,4 мг/куб.м (ГДК -0,5); солі фтористо-водневої кислоти - 0,1-0,17мг./ куб.м (ГДК - 1,0); пилу - 1,75-6,6 мг./куб.м (ГДК -4,0); пилу шамоту -7,32 мг/куб.м (ГДК-6,0); возгонів кам'яновугільної смоли та пеку - 0,2-0,23 мг/куб.м. (ГДК -0,2). Їй було встановлено третю групу інвалідності з втратою працездатності 20%, а при повторному переогляді 11.07.2016р. встановлено втрату працездатності 30% зі строком наступного переогляду 01.08.2018р. та рекомендовано амбулаторне, стаціонарне лікування та санітарно-курортне лікування. Через отримання професійного захворювання вона постійно відчуває болі в області грудної клітини та поперечному відділі хребта, постійне задихування, швидку втому, погано спить, що спричиняє їй значні моральні страждання, а також порушився її нормальний уклад життя, звички і життєві функції.

У зв'язку з зазначеними обставинами позивач просила суд стягнути з відповідча моральну шкоду, заподіяну в результаті професійного захворювання, одноразово у розмірі 85 000 гривень.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди в зв'язку з хронічним професійним захворюванням у вигляді грошової компенсації в розмірі 20 000 гривень.

Стягнуто з ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» подалоапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що воно постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач на підставі статей 1167,1168 ЦК України, статті 237-1 КЗпП України має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», так як встановлено зв'язок зазначеного захворювання із роботою у шкідливих та небезпечних умовах праці на підприємстві відповідача. Згідно висновку ОМСЕК № 1 від 11.07.2016р. ОСОБА_2 визнано інвалідом третьої групи з втратою 30% працездатності зі строком переогляду 11.07.2018р. ( а.с. 5-6).

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи, узгоджується з наявними у справі документами, нормами матеріального права.

З матеріалів справи вбачається і не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 працювала у ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" у шкідливих умовах праці 14 років 06 місяців у ПАТ "Запоріжсталь" ( а.с. 7).

Згідно медичного висновку, виданого на підставі протоколу засідання лікарсько-експертної комісії Криворізького Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини від 10.12.2013р. № 2159 ОСОБА_2 було встановлено професійне захворювання за діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії ( пило-токсичний бронхіт 1-2 ст, емфізема легень 1-2 ст), ЛН першого-другого ступеня ( а.с. 8).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затвердженого начальником Запорізького міського управління Держсанепідслужби у Запорізькій області від 20.12.2013 року встановлено, що вказані захворювання у ОСОБА_2 виникли внаслідок недосконалого технологічного процесу, тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" ( а.с. 4). Тобто зазначеним актом встановлено зв'язок зазначеного захворювання із роботою у шкідливих та небезпечних умовах праці на цьому підприємстві.

Висновком ОМСЕК № 1 від 11.07.16р. ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності з втратою 30% працездатності, зі строком переогляду 11.07.2018р., рекомендовано амбулаторне та стаціонарне лікування за рекомендацією лікаря профпатолога та пульманолога, санітарно-курортне лікування ( а.с. 6).

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно зі ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Вказаним положенням Закону обов'язок забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається саме на власника підприємства або уповноважений ним орган, тобто у даному випадку на ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат".

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок відповідача.

Посилання ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" в апеляційній скарзі на відсутність вини підприємства в ушкодженні здоров'я позивачки спростовуються матеріалами справи.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затвердженим начальником Запорізького міського управління Держсанепідслужби у Запорізькій області від 20.12.2013 року встановлено, що саме внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» позивач отримала вищезазначене професійне захворювання, тобто зазначеним актом встановлено зв'язок зазначеного захворювання із роботою у шкідливих та небезпечних умовах праці на цьому підприємстві.

Ті обставини, що ОСОБА_2 була обізнана про шкідливі умови праці, але погоджувалась працювати тривалий час у таких умовах, не звільняють роботодавця від обов»язку створити належні безпечні умови праці, а також від відшкодування шкоди, якщо вона спричинена шкідливими умовами праці здоров»ю працівника.

Так, за положеннями ст.ст.1167 ч.2, 1187 ч.5 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Допустимих доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги про наявність умислу потерпілого матеріали справи не містять. З урахуванням вищевказаних висновків компетентних орагнів про причини професійного захворювання висновки суду першої інстанції про покладання на підприємство обов'язку з відшкодування працівникові моральної шкоди відповідають як обставинам справи, так і вимогам діючого законодавства.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівників у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя та здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважені ним органи незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 08 жовтня 2008 року визнав такими, що відповідають Конституції України зміни до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (які передбачали право потерпілого на відшкодування моральної шкоди у разі тимчасової, стійкої, часткової чи повної втрати професійної працездатності за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань) з огляду на те, що громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання відповідно до ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника (роботодавця) або уповноваженого ним органу.

Судом правильно застосовано норми матеріального права і при визначені розміру моральної шкоди, зокрема, статті 237-1 КЗпП України. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначено судом з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховані вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції повно, всебічно з'ясував фактичні обставини справи, оцінив наявні у справі докази, врахував норми матеріального права, і дійшов правильного висновку про часткове задоволення заявлених вимог та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, пов'язаного з виробництвом, 20000 грн. При цьому прийняв до уваги всі висновки, ступінь втрати працездатності, а також виходив з засад розумності, виваженості і справедливості.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що спір вирішено неправильно.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314-315, 317, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Гончар М.С.