У х в а л а

7 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: відділ державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, приватний нотаріус Красноармійського міського нотаріального округу Єрмакович Наталія Борисівна, про визнання договору дарування квартири недійсним,

в с т а н о в и л а :

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області рішенням від 10 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 9 листопада 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 28 серпня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 9 листопада 2016 року залишила без змін.

30 жовтня 2017 року ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції частини другої статті 215, статті 233 Цивільного кодексу України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2012 року і 30 липня 2014 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права, а також на постанови Верховного Суду України від 19 березня 2014 року і 6 квітня 2016 року і постанову Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 28 серпня 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору дарування на підставі статті 233 ЦК України з огляду на те, що при укладенні договору дарування волевиявлення дарувальника було спрямовано на добровільне, безоплатне відчуження належного йому майна на користь обдарованого; належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення оспорюваного договору під впливом тяжких обставин позивачка не надала.

Разом з тим у наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ містяться такі висновки:

- в ухвалі від 12 вересня 2012 року суд касаційної інстанції погодився з висновками судів про наявність правових підстав для визнання договору дарування недійсним відповідно до статті 233 ЦК України, оскільки особистий та майновий стан позивача, хвороба його дружини примусили його укласти договорі дарування належної йому частини квартири на вкрай невигідних умовах;

- в ухвалі від 30 липня 2014 року суд касаційної інстанції погодився з висновками судів про наявність правових підстав для визнання договору дарування недійсним відповідно до вимог статей 203, 233, 717 ЦК України з огляду на те, що оспорюваний договір був укладений під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних для позивача умовах, а тому при укладенні цього правочину волевиявлення позивача не відповідало його внутрішній волі та не було спрямовано на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором дарування.

Отже, висновки суду касаційної інстанції, викладені в наведених судових рішеннях та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах, що позбавляє Верховний Суд України можливості установити неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Постанови Верховного Суду України від 19 березня 2014 року, 6 квітня 2016 року та постанова Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», на які заявниця також посилається на підтвердження передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави перегляду судових рішень, не можуть слугувати прикладом неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки не є судовими рішеннями судів касаційної інстанцій.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: відділ державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області, приватний нотаріус Красноармійського міського нотаріального округу Єрмакович Наталія Борисівна, про визнання договору дарування квартири недійсним за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко