АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1347/17 Головуючий 1 інст. Назаренко О.В.
Справа № 635/965/15-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2

за участю секретаря: Єрьоменко О.В.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, 3-я особа: ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю подружжя та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, 3-я особа: ОСОБА_3 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та з урахуванням своїх остаточних позовних вимог просив суд визнати договір купівлі продажу транспортного засобу автомобіля марки LADA PRIORA, 217130, кузов ХТА217130В0045634, 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1 укладений до довідки рахунку № ВІА 7444041 від 21.11.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недійсним, розподілити в натурі майно подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 наступним чином: визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль LADA PRIORA, 217130, кузов ХТА217130В0045634, 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1, визнати за ОСОБА_5 право власності на павільйон, загальною площею 30кв. м., що розташований за адресою: Харківська область, Нововодолажський район, смт. Нова Водолага, вул. Гагаріна, 1-а та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію за автомобіль LADA PRIORA, 217130, кузов ХТА217130В0045634, 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 39590,50 грн.

20.07.2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом та з урахуванням уточнень просила суд визнати, що в період з 18 квітня 2011р. по 21 листопада 2014р. автомобіль LADA Priora SW 1.6 16 V, марка ВАЗ, модель 217130-110-01, тип загальний легковий універсал-В, рік випуску 2011, номер шасі (кузов, рами) ХТА217130В0045634, номер двигуна НОМЕР_2, колір червоний, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР №7 ГУМВСУ Харківська область належав на праві особистої приватної власності ОСОБА_3, визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які перебували у шлюбі між собою, павільйон для роздрібної торгівлі, розміром 6,0 м. на 5,0 м., площею 30,0 кв.м., що розташований за адресою Харківська область, Нововодолазький район, селище ОСОБА_6, вул. Гагаріна, 1-а, визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину павільйону для роздрібної торгівлі, розміром 6,0 м. на 5,0 м., площею 30,0 кв.м., що розташований за адресою Харківська область, Нововодолазький район, селище ОСОБА_6, вул. Гагаріна, 1-а, визнати право власності за ОСОБА_5 на 1/2 частину павільйону для роздрібної торгівлі, розміром 6,0 м. на 5,0 м., площею 30,0 кв.м., що розташований за адресою Харківська область, Нововодолазький район, селище ОСОБА_6, вул. Гагаріна, 1-а, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за кухню у сумі 8000 грн., стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за дитячий гарнітур «Аватар» у сумі 6580 грн.

22.05.2015 року звернулась з позовом до суду ОСОБА_4 в якості 3-ї особи, що заявляє самостійні вимоги, в якому просила суд визнати за нею право правомірного набуття та право власності на автомобіль LADA Priora SW 1.6 16 V, марка ВАЗ, модель 217130-110-01, тип загальний легковий універсал-В, рік випуску 2011, номер шасі (кузов, рами) ХТА217130В0045634, номер двигуна НОМЕР_2, колір червоний, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР №7 ГУМВСУ Харківська область 21.11.2014 року свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХХ № 460189.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено повністю.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.

Визнано договір купівлі продажу транспортного засобу автомобіля марки LADA PRIORA, 217130, кузов ХТА217130В0045634, 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1 укладений до довідки рахунку № ВІА 7444041 від 21.11.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недійсним.

Розподілено в натурі майно подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 наступним чином: визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль LADA PRIORA, 217130, кузов ХТА217130В0045634, 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на павільйон, загальною площею 30,0 кв. м., що розташований за адресою: Харківська область, Нововодолажський район, смт. Нова Водолага, вул. Гагаріна, 1-а.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію за автомобіль LADA PRIORA, 217130, кузов ХТА217130В0045634, 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 39590,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рівних частках судові витрати в розмірі 3108,20 грн., а саме по 1554,10 грн. з кожної. Судові витрати, понесені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 віднесено за їх рахунок.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просять рішення суду скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити, та задовольнити зустрічну позовну заяву ОСОБА_3

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справи.

Матеріали справи містять дані про те, що сторони перебували у шлюбі з 26 листопада 2005 року. Шлюб розірвано 24 листопада 2014 року рішенням Харківського районного суду Харківської області.

В шлюбі, 13.12.2006 року у сторін народився син ОСОБА_1.

За час перебування у шлюбі сторонами було придбано майно, в тому числі автомобіль LADA PRIORA, 217130, кузов ХТА217130В0045634, 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1 та побудований павільйон, що розташований за адресою: Харківська область, Нововодолажський район, смт. Нова Водолага, вул. Гагаріна, 1-а. Той факт, що таке майно є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 сторонами визнаний, не оспорюється.

Наявність в натурі такого майна підтверджена наступними доказами: реєстраційним посвідченням на стаціонарну малу архітектурну споруду, виданим на імя ОСОБА_3 ОСОБА_7 селищною радою 25 жовтня 2012 року, копією паспорту привязки цієї споруди на місцевості, копіями рішень ОСОБА_7 селищної ради від 11 червня 2010 року № 3076, 1 липня 2010 року № 3107, 25 жовтня 2010 року № 434, якими оформлено право розміщення такої споруди, від 23 жовтня 2014 року № 141 про видачу дублікату реєстраційного посвідчення, 6 листопада 2014 року № 2045 про укладення особистого сервітуту з відповідачем ОСОБА_3 копією договору про встановлення сервітуту та акту прийому-передачі від 10 листопада 2014 року. В суд апеляційної інстанції ОСОБА_3 надано копію рішення ХІІІ сесії VІІ скликання від 13 жовтня 2016 року № 636 про укладання договору особистого строкового сервітуту, копію договору про встановлення сервітуту від 14.11.2016року №52, а також копію акту прийому-передачі земельної ділянки від 14.11.2016року. Строк дії договору про встановлення сервітуту на земельну ділянку під павільйоном закінчується 31.12.2018року.

Відповідно до висновку експерта № 10939 від 22.02.2016 року Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_8, вартість павільйону за ринковими цінами визначена експертом на час проведення експертизи в 58779 гривень.

Матеріали справи містять дані про те, що всі документи на павільйон оформлені на відповідача ОСОБА_3 як на фізичну особу, але в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснила, що зараз вона оформлена як фізична особа -підприємець.

Павільйон побудований для здійснення підприємницької діяльності, яку хоче здійснювати ОСОБА_3, оскільки позивач ОСОБА_5, як робітник поліції не може здійснювати підприємницьку діяльність.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду, що павільйон, розташований за адресою: Харківська область, Нововодолажський район, смт. Нова Водолага, вул. Гагаріна, 1-а та автомобіль LADA PRIORA, 217130, кузов ХТА217130В0045634, 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1 входять до переліку майна, що підлягає поділу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст. 60,61,71 СК України виходячи з наступного.

Матеріали справи містять дані про те, що автомобіль придбаний 18 квітня 2011 року за договором купівлі-продажу, укладеним між ПАТ «Харків-авто» та ОСОБА_3. Вартість автомобіля за договором визначена в 82800 гривень. Акт прийому передачі складений лише 27.04.2011 року. Копіями рахунків-фактур підтверджено встановлення на автомобіль додаткового устаткування захисних елементів та акустично системи. Оплата проведена трьома платіжками: квитанція від 18.04.2011 року на 64000 (вартість авто без ПДВ за договором, що менша за зазначену на 5000 гривень і визначена як сплата за рахунком-фактурою), та двома платіжками від 27.04.2016 року на 1627 гривень та на 18000 гривень. Ця угода укладена, коли сторони перебували у шлюбі.

Відповідно до довідки управління Державтоінспекції в Харківській області від 08.04.2015 року № 3137 підтверджено, що за три дні до ухвалення рішення про розірвання шлюбу між сторонами спірний автомобіль проданий ОСОБА_4 на підставі довідки-рахунку № ВІА 744041, виданої ТОВ «Транс-ком плюс».

Відповідно до п.30 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлю домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховані його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно з п.26 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними" №9 від 06.11.2009 року, у разі якщо предметом правочину є майно, яке належить особам на праві спільної часткової власності, суд на підставі статей 358, 361 та 362 ЦК відповідно до частини другої статті 35 ЦПК залучає до участі у справі про визнання такого правочину недійсним усіх співвласників. Якщо предметом правочину є майно, яке належить особам на праві спільної сумісне власності, інші співвласники відповідно до частини другої статті 369 ЦК до участі у справі не залучаються, оскільки правочин щодо розпорядження спільним майном вважається вчинено за згодою всіх співвласників. За відсутності такої згоди інші співвласники відповідно до частини четвертої статті 369 ЦК можуть пред'явити позов про визнання такого правочину недійсним.

Відповідно до вимог ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції, що оскільки спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, то договір купівлі продажу транспортного засобу автомобіля марки LADA PRIORA, 217130, кузов ХТА217130В0045634, 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1 укладений до довідки рахунку № ВІА 7444041 від 21.11.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не відповідає вимогам закону, а саме ст. 65 СК України з причин відсутності згоди позивача на укладення такого договору, що потребує державній реєстрації, тому відповідно до наведеної норми закону, та на підставі ст. 215 ЦК України такий правочин суд визнає недійсним як такий, що не відповідає вимогам закону. При цьому суд 1 інстанції вірно зазначав, що добросовісність набуття 3-ю особою такого майна суд вважає недоведеною, оскільки 3-тя особа була обізнана про наявність прав на таке майно ОСОБА_5

Посилання відповідача та третьої особи, що спірний автомобіль не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки куплений на особисті кошти відповідача, які були позичені нею у батьків, не можуть бути прийняти до уваги судовою колегією до уваги, оскільки надана на підтвердження факту займу розписка, складена відповідачем від 16.04.2011р., може свідчити лише про наявність грошового зобовязання ОСОБА_3 перед своїми батьками. А тому колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції, що наявність розписки про отримання відповідачем ОСОБА_3 грошей від своїх батьків в сумі 85000 гривень не створює умов передбачених ст.57 СК України, що можуть бути підставою для визнання автомобілю LADA PRIORA, 217130, кузов ХТА217130В0045634, 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1 особистою власністю ОСОБА_3.

Таким чином, автомобіль LADA PRIORA, 217130, кузов ХТА217130В0045634, 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1 є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та відповідно до вимог ст. ст. 60, 61 СК України підлягає розподілу.

Ринкова вартість такого майна визначена висновком судової експертизи експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. пролф. ОСОБА_8 № 10868 від 24.06.2016 року в сумі 137960 гривень. Висновок про вартість автомобілю не спростований наданими суду іншими доказами.

Суд 1 інстанції дійшов правильного висновку, що договір купівлі продажу транспортного засобу автомобіля марки LADA PRIORA, 217130, кузов ХТА217130В0045634, 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1 укладений до довідки рахунку № ВІА 7444041 від 21.11.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є недійсним, а тому ґрунтовно відмовив в задоволенні позову 3-ї особи ОСОБА_4 в повному обсязі.

Крім того колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції, що зазначене у зустрічному позові рухоме майно, а саме кухонний гарнітур та дитячі меблі не можуть бути включені до переліку майна, що підлягає поділу між сторонами, оскільки позивачем не надані докази вартості такого майна на момент поділу та відсутні докази того, що таке майно існує в натурі і перебуває у користуванні або володінні одного із подружжя на момент поділу. Отже, такі вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю що не позбавляє відповідача права повторного звернення до суду із такими вимогами.

Задовольняючи вимоги позивача про спосіб поділу майна, суд виходить із положень ст. ст. 60,61 СК України, відповідно до яких з наведених в цьому рішенні мотивів та підстав суд визнав автомобіль LADA PRIORA, 217130, кузов ХТА217130В0045634, 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1 вартістю 137960 гривень та павільйон загальною площею 30,0 кв. м., що розташований за адресою: Харківська область, Нововодолажський район, смт. Нова Водолага, вул. Гагаріна, 1-а спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду 1 інстанції про поділ спільного майна подружжя в натурі виходячи з наступного.

Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України).

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України.

Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно із частиною пятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов'язань перед іншою.

У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України розяснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, пятої статті 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною пятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Такого ж по суті висновку щодо необхідності внесення одним з подружжя коштів на депозитний рахунок суду при поділі майна подружжя дійшов Верховний суд України під час касаційного розгляду справ №6-46518св13,№ 6-4280св15, № 6-2891св15 та у постанові по справі № 6-2811цс15 від 30 березня 2016 року, висновки якого, відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх судів.

У справі, яка переглядається, один з подружжя ОСОБА_5, предявивши вказані позовні вимоги, фактично погодився на присудження судом сплати грошової компенсації замість своєї частки у праві спільної сумісної власності на майно, а інший з подружжя ОСОБА_3 відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду не внесла.

А тому суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про те, що до спірних правовідносин стаття 365 ЦК України не застосовується, але можливо застосувати в цьому разі частину пяту статті 71 СК України та визнання в цьому разі ідеальні частки подружжя в спірному майні без його реального поділу і залишення майна в їх спільній частковій власності.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія частково задовольняє апеляційну скаргу, змінює рішення суду 1 інстанції відповідно до п.п.3,4 ст.309 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.2 ст.307, п.3,4 ч.1 ст.309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2016 року в частині розподілу майна подружжя змінити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частину павільйону, загальною площею 30,0 кв. м., що розташований за адресою: Харківська область, Нововодолажський район, смт. Нова Водолага, вул. Гагаріна, 1-а та право власності на ? частину автомобілю LADA PRIORA, 217130, кузов ХТА217130В0045634, 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину павільйону, загальною площею 30,0 кв. м., що розташований за адресою: Харківська область, Нововодолажський район, смт. Нова Водолага, вул. Гагаріна, 1-а та право власності на ? частину автомобілю LADA PRIORA, 217130, кузов ХТА217130В0045634, 2011 року випуску номерний знак НОМЕР_1.

Рішення суду в частині визнання договору купівлі - продажу автомобілю недійсним залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_2