Справа № 380/607/17 Головуючий у І інстанції Лісовенко П. І.
Провадження № 22-ц/780/2943/17 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 46 14.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

14 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Білоконь О.В., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Денихівської сільської ради Тетіївського району Київської області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення Денихівської сільської ради Тетіївського району Київської області та визнання недійсним державного акту,-

встановила:

у квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати недійсним рішення вісімнадцятої сесії сьомого від 15 грудня 2016 року, яким затверджено технічну документацію, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на (місцевості) виготовлену ПП «Земля», яка розташована на території Денихівської сільської ради в межах населеного пункту с. Денихівка Тетіївського району Київської області та передано безоплатно у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства площею 0,1695га, кадастровий номер НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 Тетіївського району Київської області, визнати недійсним державний акт, виданий на підставі рішення вісімнадцятої сесії сьомого скликання від 15.12.2016 року, яким затверджено технічну документацію, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на (місцевості) виготовлену ПП «Земля», яка розташована на території Денихівської сільської ради в межах населеного пункту с. Денихівка Тетіївського району Київська область та передано безоплатно у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства площею 0,1695 га. кадастровий номер НОМЕР_2 по АДРЕСА_1.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року про відмову у відкритті провадження та направити справу на новий судовий розгляд.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт, зазначає, що 31 жовтня 2008 року на підставі договору купівлі - продажу, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 купили житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходився за адресою: с. Денихівка, Тетіївського району Київської області по АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який відповідно до довідки № 1026 від 30.10.2008 року виданої Денихівською сільською радою розташований на земельній ділянці Денихівської сільської ради площею 0,35га.

Зазначена земельна ділянка межує з земельною ділянкою третьої особи.

Під час розробки технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з подальшим оформленням її у власність третій особі, виявилось, що при передачі в користування третій особі земельної ділянки було захоплену частину городу ОСОБА_2

Апелянт, зазначає, що з 0,35га., земельної ділянки якою апелянт користувалися багато років та за яку вони платили податок залишилося лише 0,2га. Вважає, що захист цивільних прав, який виник із земельних відносин, має приватно правовий характер.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що позивач оскаржує рішення Денихівської сільської ради Тетіївського району Київської області пов'язане з її управлінськими функціями, тому позовна заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а не в порядку цивільного.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦПК України, у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним, критерії відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), та суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно зі ст.ст.13 і 14 Конституції України, ст.ст.177,181,324 ЦК України, земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Відповідно до п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 встановлено, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення ст.11 ЦК України, ст.ст.78,116,122 ЗК України, Верховний Суд України дійшов до висновку, що в зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин, відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права. За таких обставин рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорювати ся з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю. Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16,21,393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однієї зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею, крім спорів, передбачених ч. 1 ст.16 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», про цивільну відповідальність за порушення земельного законодавства, про повернення самовільно зайнятих земельних ділянок.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктивного складу їх учасників.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної в постанові №6-2510цс15 від 16 грудня 2015 року, рішення органу місцевого самоврядування або органу державної влади у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право.

У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за п.10 частини другої статті 16 ЦК України та повинна пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.

На вищезазначене суд першої інстанції уваги не звернув, в зв'язку з чим колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, ухвала Тетіївського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати наведене, встановити наявність фактичних даних, які мають значення для справи і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись: ст.ст.303,307,312-315,317,319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Тетіївського районного суду Київської області від 19 квітня 2017 року скасувати, питання про відкриття провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді