УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

при секретарі Чалій Т.П.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачки - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа - ЗАТ СК «ІНГОССТРАХ», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_3 заявив відвід судді Мурашовій Н.А., мотивуючи його тим, що дії судді викликають сумнів в її обєктивності та неупередженості, оскільки суддя при постановленні судового рішення за його клопотанням не врахувала відсутність в матеріалах справи усіх необхідних документів на підтвердження повноваження представника позивача, прийняла незаконне рішення, чим виказує свою упередженість до відповідачки та її представника, надаючи перевагу позивачу.

Відповідачка ОСОБА_2 підтримала клопотання свого представника.

Представник позивача ОСОБА_1 проти заяви про відвід судді заперечив.

Суд, вислухавши думку осіб, що приймають участь у справі, вважає заяву про відвід судді необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню за таких підстав.

Ст.20 ЦПК України передбачає підстави для відводу судді.

Зокрема, згідно з п.4 ч.1 вказаної статті, суддя не може брати участь у справі і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Так, суддя під час здійснення судочинства зобовязаний бути неупередженим та незалежним, керуватися під час прийняття рішення лише вимогами Закону та фактами, які ним встановлені.

У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, визначеного ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Так, у справі «Пєрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 року Європейський суд зазначив, що субєктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, обєктивний визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді Мурашової Н.А. при вирішенні даної цивільної справи, відсутні. Жодних доказів, які б достовірно свідчили про упередженість судді, суду не надано.

Фактично підставою для заявлення представником відпровідача відводу судді стала відмова в задоволенні його клопотань і незгода з прийнятими суддею судовими рішеннями, які є процесуальними і підлягають оскарженню в установленому законом порядку. Такі доводи самі по собі не свідчать про упередженість та необєктивність судді та, відповідно до п.4 ч.1 ст.20 ЦПК України, не є підставами для її відводу.

Таким чином, в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 про відвід судді слід відмовити.

Керуючись ст.20,23,24 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Мурашової Н.А. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.А.Мурашова

16.06.2017