Справа № 308/1779/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 червня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Куштана Б.П., Джуги С.Д.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» про нарахування та виплату заробітної плати за лікувально-діагностичну роботу,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 1996 року вона працює у державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет» (далі ДВНЗ «УжНУ») на різних посадах.

Вказуючи на те, що з 01.09.2008 по 30.11.2014 у порушення вимог чинного законодавства України та Положення про клінічний лікувально-профілактичний заклад охорони здоров'я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України від 05.06.1997 № 174, їй не нараховано та не виплачено доплату за лікувально-діагностичну роботу в розмірі 30% від посадового окладу, позивачка, з урахуванням уточнень позовних вимог, просила стягнути з відповідача зазначену доплату.

Справа розглядалася неодноразово судами різних інстанцій.

Оскаржуваним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28.01.2016 позов ОСОБА_1 задоволено. Зобовязано ДВНЗ «УжНУ» здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 заробітну плату в частині доплат за лікувально-діагностичну роботу в розмірі 30 % від посадового окладу за період з 01.09.2008 по 30.11.2014.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 12.07.2016 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою суду касаційної інстанції від 21.12.2016 скасовано рішення апеляційного суду Закарпатської області від 12.07.2016, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ДВНЗ «УжНУ» просить скасувати рішення місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Заслухавши пояснення осіб, які взяли участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14.12.1995 року ОСОБА_1 присвоєно наукову ступінь кандидата медичних наук.

12.06.1996 асистенту кафедри загальної хірургії ОСОБА_1 встановлено оплату за лікувальну роботу у розмірі 87 % від основного окладу (а.с.6).

Наказом Ужгородського державного університету від 17.10.1997 ОСОБА_1 переведена на посаду доцента кафедри загальної хірургії (курс очних хвороб) з місячним окладом 293,25 грн. та доплатою в розмірі 30 % за лікувальну роботу по 30.06.1998 р. (а.с. 12 т. 1, а.с.148,т. 2).

Наказом Ужгородського державного університету від 31.05.2001 доценту кафедри загальної хірургії ОСОБА_1 продовжено строк роботи на займаній посаді до проведення конкурсу (а.с.176 т. 2).

Згідно наказу № 152 від 31.07.2001 у звязку з реорганізацією каф.мед.факультету (передачею спец.курсів з однієї кафедри на іншу), доц. ОСОБА_1 з 1 серпня 2001 року переведено на кафедру госпітальної хірургії (а.с.177 т. 2), а наказом від 29.04.2005 її обрано на посаду доцента кафедри госпітальної хірургії на сім років (а.с. 13 т. 1).

З 07.10.2005 по 24.08.2008 ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 26.11.2014 звернулась до ректора університету з письмовою заявою про встановлення доплати та надала довідку від 08.10.2014 за № 1758/01-9, якою підтвердила виконання лікувальної роботи без отримання заробітної плати в Закарпатській обласній клінічній лікарні ім. А.Новака (а.с.27-28 т. 1). Наказом від 01.12.2014 № 692/09-25 ОСОБА_1 з 01.12.2014 встановлено доплату за лікувальну роботу у розмірі 30 % (а.с.80-82 т. 1).

Як вбачається з наданих відповідачем «карток особового рахунку робітника і службовця», ОСОБА_1 у період з 1998 року по 2005 рік отримувала доплати за лікувальну роботу в розмірі 30 % (а.с.161-169 т.2). Проте, як зазначено ДВНЗ «УжНУ» від 12.05.2017 № 1389/01-27, така надбавка у період з 30.06.1998 по 07.10.2005 виплачувалась безпідставно (а.с. 159 т. 2 ).

На обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що у порушення вимог чинного законодавства України та Положення про клінічний лікувально-профілактичний заклад охорони здоров'я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України від 05.06.1997 № 174, їй з 01.09.2008 року по 30.11.2014 не нараховано та не виплачено доплату за лікувально-діагностичну роботу в розмірі 30% від посадового окладу.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України «Про вищу освіту» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) на посади науково-педагогічних працівників обираються за конкурсом, як правило, особи, які мають наукові ступені або вчені звання, а також випускники магістратури, аспірантури та докторантури.

Пунктом 8 Інструкції про оплату праці та розміри ставок заробітної плати професорсько-викладацького складу вищих навчальних закладів, затвердженої Наказом Міністерства освіти України від 02.04.1993 № 90, передбачено, що професорсько-викладацькому складу медичних вищих навчальних закладів, інститутів удосконалення лікарів і медичних факультетів інших вищих навчальних закладів встановлюється доплата за лікувально-діагностичну роботу в клініках та інших закладах охорони здоров'я, що є клінічними базами, зокрема завідуючим кафедрами, професорам і доцентам у розмірі 50 %.

Наказом Ужгородського державного університету від 17.10.1997 ОСОБА_1 було встановлено доплату за лікувальну роботу у розмірі 30 % з визначеним терміном дії - по 30.06.1998. Продовження виплати такої доплати до 2005 року (до виходу позивача у відпустку по догляду за дитиною) не може бути підставою для виплати доплати за лікувальну роботу після виходу із зазначеної відпустки. Після обрання позивача у 2005 році на посаду доцента кафедри госпітальної хірургії відповідна доплата ОСОБА_1 не встановлювалась, і була встановлена лише з 01.12.2014 - після звернення ОСОБА_1 із відповідною заявою до ректора університету на надання довідки про виконання лікувальної роботи без отримання заробітної плати в Закарпатській обласній клінічній лікарні ім. А.Новака.

Суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та безпідставно задовольнив позов.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції слід скасувати з підстав, передбачених п.п.3, 4 ст. 309 ЦПК України, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді