Справа № 216/6230/16-ц
Провадження № 2/216/867/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2017 м.Кривий Ріг

Дніпропетровська область

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Онопченка Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Нестеренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_2 ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору малолітні ОСОБА_3, ОСОБА_4, законним представником яких є ОСОБА_1 про визнання часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з вказаною позовною заявою до суду, в якій зазначила, що 20 грудня 2003 року вона уклала шлюб з ОСОБА_5. В період шлюбу, а саме 25 березня 2004 року останній придбав квартиру № 63 в будинку № 44 Військове містечко 35 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Оскільки вищезазначена квартира була набута в період шлюбу, тому позивач вважає, що вказане нерухоме майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10.11.2011 року шлюб між позивачем та ОСОБА_5 був розірваний.

09 липня 2013 року ОСОБА_5 помер, після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому за життя частку квартири № 63 в будинку № 44 Військове містечко 35 в м. Кривому Розі.

За життя ОСОБА_5, їх частки, як співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру не були виділені, між ними не було жодних домовленостей з приводу зміни рівності часток у праві спільної сумісної власності, також принцип рівності наших часток, як співвласників у праві спільної сумісної власності не змінений законом чи рішенням суду, тому позивач вважає, що частки кожного із них, як співвласників квартири є рівними, і кожному окремо, на праві приватної власності належить по 1/2 частці нерухомого майна.

Спадкоємцями першої черги за законом є: діти померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

При зверненні позивача як законного представника неповнолітніх дітей до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, у звязку з тим, що не визнано право власності в спільному майні подружжя.

В звязку з чим, позивач звернулася до суду та просила визнати, що їй належить, а ОСОБА_5, померлому 09 липня 2013 року за життя належало, кожному окремо, по 1/2 частині квартири, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко 35АДРЕСА_1, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м.; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за вищевказаною адресою та становить 1/2 частину подружньої частки у праві спільної сумісної власності подружжя та визначити, що ОСОБА_5А, померлому 09 липня 2013 року на день смерті належало право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко 35АДРЕСА_1, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., що становить 1/2 частину подружньої частки у праві спільної сумісної власності подружжя.

В судове засідання позивач та її представник не зявились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в їх відсутності, при цьому наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача по справі виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи є її письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, при винесені рішення по справі покладаються на розсуд суду.

Представник малолітніх дітей ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, справу просила розглянути за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 грудня 2003 року між позивачем по справі та ОСОБА_5 було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 795 (а.с. 8).

Від вказаного шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить копії свідоцтв про їх народження, серії 1-КИ № 261623 та відповідно серії 1-КИ № 184666 (а.с.11-12).

В період шлюбу, а саме 25 березня 2004 року ОСОБА_5 придбав квартиру № 63 в будинку № 44 Військове містечко 35 в м. Кривому Розі, що підтверджується ксерокопією договору купівлі-продажу квартири серії ВВВ № 820860 від 25.03.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 705 (а.с. 13).

Право власності на вказану квартиру зареєстровано у КП ДОР «Криворізьке БТІ» за ОСОБА_5 на праві приватної власності, згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 3248802 від 02.04.2004 року та технічного паспорту на квартиру (а.с. 14-16).

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що квартира № 63 в будинку № 44 Військове містечко 35 в м. Кривому Розі була набута в період їхнього шлюбу, тому вказане нерухоме майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.11.2011 року шлюб між позивачем та ОСОБА_5 було розірвано (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу позивач не зверталась до суду з питанням поділу майна подружжя, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Зі свідоцтва про шлюб серії І-ФП № 083974 вбачається, що 20.10.2012 року позивач уклала новий шлюб з ОСОБА_7, актовий запис № 3, внаслідок чого прізвище позивача було змінено на «Маляренко» (а.с. 10).

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої.

09 липня 2013 року помер ОСОБА_5 (а.с. 17), про що свідчить копія свідоцтва про його смерть, серії І-БП № 199278, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому за час життя майно.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

ОСОБА_5 за час життя заповіту не складав, відсутність заповіту від його імені підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповітів/ спадкових договорів) (а.с. 39).

На момент відкриття спадщини ОСОБА_5 був зареєстрований разом з позивачкою ОСОБА_1 та їхніми дітьми сином ОСОБА_8 та донькою ОСОБА_3 за адресою: м. Кривий Ріг, Військове містечко -35АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка № 8/38-167 від 17.01.2017 року видана виконавчим комітетом Центрально Міської районної у місті Ради (а.с. 34).

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом є діти померлого: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно свідоцтв про їх народження (а.с. 11-12), інших спадкоємців немає, що також вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про права на спадщину) (а. с. 38).

Позивач будучи законним представником малолітніх дітей, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що спадкове майно було придбано померлим ОСОБА_5 за час шлюбу з позивачем без юридичного оформлення на неї 1/2 частки квартири № 63 будинку № 44 у Військовому містечку -35 у м. Кривому Розі (а.с. 18).

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 370 ч. 2 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Вказана норма відображена також в Постанові №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування.

Як вказувала в позові позивач та ці доводи нічим не спростовані, що за життя ОСОБА_5 договором або в інший спосіб частки виділені не були, тому на думку суду частка кожного співвласника в спільній сумісній власності квартири є рівною.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки в спільному майні.

Тому приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про визначення частки померлого в спільному майні є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне визначити, що позивачу належить, а ОСОБА_5, померлому 09.07.2013 року за його життя належало, кожному окремо, по 1/2 частині квартири, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко 35АДРЕСА_1, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., визнавши за позивачем право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири.

Щодо позовних вимог позивача в частині визначення, що ОСОБА_5, померлому 09 липня 2013 року на день смерті належало право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко 35АДРЕСА_1, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., що становить 1/2 частину подружньої частки у праві спільної сумісної власності подружжя, то суд вважає їх безпідставні та зайво заявлені, оскільки згідно ст. 25 ЦК України цивільні права та обовязки фізичної особи припиняються у момент її смерті, тому в задоволенні вимог в цій частині позивачу слід відмовити.

На підставі ст. ст. 25, 368, 370, 372, 1220, 1261, 1217 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрально-Міської районної у місті ОСОБА_2 ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору малолітні ОСОБА_3, ОСОБА_4, законним представником яких є ОСОБА_1 про визнання часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити частково.

Визначити, що ОСОБА_1 належить, а ОСОБА_5, померлому 09 липня 2013 року за життя належало, кожному окремо, по 1/2 частині квартири, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко 35АДРЕСА_1, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко 35АДРЕСА_1, загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., що становить 1/2 частину подружньої частки у праві спільної сумісної власності подружжя

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1, - відмовити.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення суду, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Онопченко