Провадження № 4-с/344/21/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.

при секретарі с/з/ ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області матеріали скарги ПАТ «Укрсиббанк», заінтересована особа начальник відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2, державний виконавець відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3, ОСОБА_4 на бездіяльність головного державного виконавця, начальника ВДВС, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Укрсиббанк» звернувся в грудні 2016р. суд з скаргою на дії, рішення та бездіяльність органу ДВС у звязку з виконанням виконавчого листа №0907/2-5228/2011 виданого Івано-Франківським міським судом 04.08.2015р. про стягнення з ОСОБА_4 1887грн. судових витрат, а саме: визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо не зясування повного майнового стану боржника та передчасного винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу; скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №48481513; визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо порушення порядку внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо порушення порядку та строків направлення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу та виконавчого документу; визнати неправомірною та незаконною бездіяльність начальника відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2щодо контролю за виконанням виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 1887грн. судових витрат у ВП №48481513.

Представник скаржника просив вимоги задовольнити, подавши заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Суб'єкт оскарження отримавши повістки про виклик в судове засідання, не зявився, заперечення на подану скаргу не надав, разом з тим на неодноразову вимогу надати матеріали ВП №48481513 суду, вимогу не виконано, натомість надано матеріали іншого ВП №48481501 (що стосується стягнення основного боргу з ОСОБА_4., а не судових витрат). А тому, суд вважав за можливе провести розгляд даної скарги з-за відсутності представника субєкта оскарження за матеріалами поданими самим скаржником.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу дій державного виконавця при примусовому виконанні судового рішення за виконавчим листом №0907/2-5228/2011 виданого Івано-Франківським міським судом 04.08.2015р. про стягнення з ОСОБА_4 1887грн. судових витрат.

Судом встановлено, що 04.08.2015р. Івано-Франківським міським судом був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 1887грн. судових витрат, на підставі якого було відкрито ВП №48481513 (а.с.6).

Як стверджує скаржник, 29.11.2016р. йому стало відомо з даних Єдиного державного реєстру ВП про те, що по даному виконавчому провадженні винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яка стягувачу у встановленому законодавством порядку не надсилалась. При цьому, в Реєстрі не занесено на підставі якого рішення (дата прийняття) відбулося повернення виконавчого документу (а.с.5). На спростування вказаного, доказів субєктом оскарження не надано суду.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України Про виконавче провадження. Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (від 21 квітня 1999 року №606-XIV зі змінами і доповненнями), діючого до 05.10.2016р., виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що згідно з цим Законом підлягають примусовому виконанню.

Аналогічно визначення даному поняттю містить і ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII, чинного з 05.10.2016р.

Виконавчі дії є різними як за попередньо чинним законом, так і новоприйнятим, як от відкриття виконавчого провадження, розшук майна боржника, повернення виконавчого листа тощо. Кожна дія є окремою дією, яка розпочинається і закінчується представником ДВС.

Також, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року N 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 р. за N 1302/29432, визначено порядок вчинення таких дій.

При цьому, згідно п.7,8 р.13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року №1404-VIII, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Отже, кожна виконавча дія - як окрема дія у ВП, розпочата за дії попереднього закону, завершується у тому ж порядку, але з 05.10.2016р. виконавчі дії які не розпочаті, вчиняються за новоприйнятим законом.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції з 05.10.2016р.).

Так, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Це ж право регулюється відповідно до статей 383, 384 ЦПК України.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Завданнями державної виконавчої служби є примусове виконання рішень, своєчасне, повне і неупереджене його виконання (ст.1,2 даного Закону).

Дії субєкта оскарження в повній мірі не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Оскільки постанова про повернення виконавчого документу не направлялась та не отримувалась стягувачем, а також відсутня із внесенням в Єдиний ДРВП із наявним тільки записом «завершено виконавче провадження, виконавчий документ повернений стягувачу», суд не взмозі встановити підстави його повернення.

За вимогами ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Тому, вимоги скарги: визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо не зясування повного майнового стану боржника та передчасного винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу; скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №48481513; визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо порушення порядку внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо порушення порядку та строків направлення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу та виконавчого документу, підлягають до задоволення як доведені суду, що не спростовано матеріалами справи чи поясненнями б субєкта оскарження.

Щодо вимог скарги: визнати неправомірною та незаконною бездіяльність начальника відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2щодо контролю за виконанням виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 1887грн. судових витрат у ВП №48481513, то оскільки судом задоволено вимоги скарги щодо дій, рішення та бездіяльності головного державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3, то слід вказати таке.

За ч.3 ст.74 вищевказаного закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Оскільки матеріали скарги не містять доказів скаржника про те, що він звертався до начальника про бездіяльність та передчасність рішень державного виконавця, як і те, що керівник не зреагував на таку скаргу, дана вимога є передчасною та недоведеною перед судом.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевикладене суд прийшов до висновку, що дані вимоги скарги є такими, що підлягають до задоволення частково.

На підставі наведеного, відповідно до Закону України „Про виконавче провадження, ст. ст. 60, 209-210, 383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо не зясування повного майнового стану боржника та передчасного винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу - ПАТ «Укрсиббанк» про стягнення з ОСОБА_4 1887грн. судових витрат у ВП №48481513.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ПАТ «Укрсиббанк» про стягнення з ОСОБА_4 1887грн. судових витрат у ВП №48481513.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо порушення порядку внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у ВП №48481513.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу ДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо порушення порядку та строків направлення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу та виконавчого документу у ВП №48481513.

В задоволенні решти заявлених в скарзі вимог відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Польська М.В.