Провадження № 2/522/6543/17
Справа № 522/5240/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка 20.03.2017 року звернулась до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позову зазначає, що 19.10.2015 року помер її чоловік ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді легкового автомобіля марки ВАЗ 21065, 2002 року випуску, кузов №ХТА 0994, обємом двигуна 1500 В куб. см. реєстраційний номер НОМЕР_1. Свідоцтво про право на спадщину за законом отримали в рівних частках позивачка та її донька ОСОБА_3. 16.07.2016 року донька позивачки померла та за життя не встигла оформити та отримати свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу. ОСОБА_4 - онука позивачки, відмовилась від прийняття спадщини після смерті матері на користь бабусі. У звязку з чим ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на ? частину автомобіля ВАЗ 21065 кузов №ХТА 0994, обємом двигуна 1500 В куб. см. реєстраційний номер НОМЕР_1.

В судове засідання 20.06.2017 року позивачка не зявилася, однак надала суду заяву, якою просила розглянути справу у її відсутність.

В судове засідання не зявився представник відповідача, однак в матеріалах справа також є їх заява про розгляд вказаної справи у відсутність представника ОМР. (а.с. 41).

Відповідно до ст.. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін і на підставі документів, що є в матеріалах справи.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до наступних висновків.

З витребуваної судом копії спадкової справи №742/2015 року з Сьомої Одеської державної нотаріальної контори щодо майна померлого ОСОБА_2, в якій міститься копія свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №267882, вбачається що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 06 серпня 1994 року, актовий запис №493. (а.с. 44-79)

Від шлюбу у сторін 15 серпня 1964 року народилась дитина ОСОБА_5.

19 жовтня 2015 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №432708, виданим 20.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_6 ОМУЮ, актовий запис №10808.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.05.2016 року, виданого державним нотаріусом ОСОБА_6 вбачається, що після його смерті відкрилася спадщина у вигляді легкового автомобіля марки ВАЗ 21065, 2002 року випуску, кузов №ХТА 0994, обємом двигуна 1500 В куб. см. реєстраційний номер НОМЕР_1. Вказаний автомобіль належав спадкодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОІС 479582, виданого МРЕВ-1 УДАІ УМВС України в Одеській області 16.04.2002 року. Спадкоємцями померлого, згідно цього свідоцтва в рівних частках стали:

ОСОБА_7 (1/2 частка)

ОСОБА_8 (1/2 частка).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД №420241 ОСОБА_5 28.12.1985 року уклала шлюб з ОСОБА_9, та змінила прізвище на «Колєснікова».

Від даного шлюбу 22 травня 1986 року народилась дитина ОСОБА_10, що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке міститься в матеріалах витребуваної судом копії спадкової справи №556/2016 до майна померлої ОСОБА_3

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-ЖД №461401, виданими 17.07.2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області, ОСОБА_3 померла 16 липня 2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис №7335.

В матеріалах витребуваної судом з Сьомої Одеської державної нотаріальної контори копії спадкової справи №556/2016 до майна померлої 16 липня 2016 року ОСОБА_3 (а.с. 81-106) вбачається, що 24.10.2016 року за вх..1473 з заявою про відмову у прийнятті спадщини до майна ОСОБА_3 на користь матері спадкодавця, тобто позивачки по справі, звернулась дочка померлої - ОСОБА_10. Інших спадкоємців немає.

07.02.2017 року державним нотаріусом Сьомої ОДНК ОСОБА_11 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з якої судом встановлено, що ОСОБА_1 09.11.2016 року звернулась із заявою за вх.. 1552 про прийняття спадщини після смерті своєї дочки.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.02.2017 року, виданого державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, вбачається, що після смерті ОСОБА_3 позивачка отримала спадок, у вигляді ? часток квартири під №21, розташованої в місті Одесі по вулиці Терешкової Валентини в будинку під №47.

Однак у звязку з відсутністю документів про державну реєстрацію за померлою ? частини автомобіля марки ВАЗ 21065, 2002 року випуску, кузов №ХТА 0994, обємом двигуна 1500 В куб. см. реєстраційний номер НОМЕР_1, позивачці було відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо цього майна.

Положенням ст. 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у звязку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності, а може бути тільки встановлений факт наявності цього майна у неї на праві власності за життя та визнати право власності на майно за спадкоємцями в порядку його спадкування.

У зазначеній вище постанові нотаріуса від 07.02.2017 року зазначено, що при відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів зазначене питання потрібно вирішувати в судовому порядку. Отже оскільки ОСОБА_3 за життя не отримала правовстановлюючий документ, яким є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, нотаріусом відмовлено в оформлення права на спадщину позивачки після смерті її доньки.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно п.10. ст. 37 Постанови КМУ від 17.10.2013 року № 868 «Про затвердження порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документами, що підтверджують виникнення, перехід, та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових праві на нерухоме майно.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217-1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, батьки та той з подружжя який його пережив.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийти її.

Ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивачка у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та є спадкоємцем 1 черги.

Інших спадкоємців, які б мали право спадкування за законом як спадкоємці першої черги після смерті ОСОБА_3, немає, оскільки дочка спадкодавця ОСОБА_10 відмовилась від прийняття спадщини на користь бабусі, тобто позивачки по справі.

Разом з тим, оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 позбавлена можливості через відсутність оригіналу правоустановлюючого документу на спадкове майно, у зв'язку з чим у вчинені нотаріальної дії і видачі cвідоцтва про право на спадщину нотаріусом відмовлено

Гарантії прав громадян, які мають приватну власність, передбачені Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», в яких закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

При встановлених обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на атомобіль в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню за ст.ст.1216, 1217, 1261, 1225 цього Кодексу.

Суд вважає, що задоволення вказаного позову не суперечить Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 15,16,1216, 1217, 1222, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст..ст. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, 64, 79, 88 ч.1, 169 ч.2 179, 208-209, 212-215, 218, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності - задовольнити,

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку легкового автомобіля марки ВАЗ 21065, 2002 року випуску, кузов №ХТА 0994, обємом двигуна 1500 В куб. см. реєстраційний номер НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 16 липня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Домусчі Л. В.

20.06.2017