Справа № 316/227/17
Провадження № 2/316/413/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:

головуючого-судді: Вільямовській Н.О.,

за участю секретаря судового засідання: Рябухи О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який дії в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Енергодарський міський відділ УДМС України в Запорізькій області, Служба у справах дітей, як орган опіки та піклування Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області про визнання неповнолітньої ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, який дії в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Енергодарський міський відділ УДМС України в Запорізькій області, Служба у справах дітей, як орган опіки та піклування Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області про визнання неповнолітньої ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням

В позові посилається на те, що вона з відповідачем по справі ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з 29.06.1999 року, а 05.09.2006 року шлюб між ними було розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 236. Від шлюбу мають неповнолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розлучення донька за взаємною згодою залишилась проживати з матір'ю. При нетривалому примиренні вона з відповідачем намагалася поновити шлюбні стосунки, почали знову жити разом і від цих стосунків ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4 Зі спливом часу донька подорослішала, та виявила бажання проживати разом зі своїм батьком. 30.05.2015 року зібрала своє речі і перейшла жити до батька, за адресою: АДРЕСА_2. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 29.01.2016 року місце проживання ОСОБА_3 визначено разом зі своїм батьком, за місцем його фактичного проживання. На підставі зазначеного рішення суду з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь її батька на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, які вона сплачує. Таким чином донька з кінця травня 2015 року не мешкає у спірній квартирі, відповідач не приймає участі в оплаті комунальних послуг.

Просила визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Раніше в судовому засіданні надавала пояснення, зазначаючи, що з кінця травня 2015 року донька ОСОБА_3 в спірній квартирі не мешкає, останнім часом у неї як між матір'ю та донькою були постійні конфлікти, сварки, у зв'язку і з чим донька зібрала свої речі та переїхала к батьку. На сьогодні в її кімнаті залишились деякі речі. Перешкод у користуванні власністю ні хто не чинить. Час від часу донька приходить побачити свого брата ОСОБА_4, проте вони гуляють на вулиці, до квартири вона не заходить. Замки на дверях поміняні, ключі вона не передавала.

Представник позивача - ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що 20.01.2005 році він на сім'ю з чотирьох осіб отримав квартиру АДРЕСА_1. Після того, як між ним та позивачкою було розірвано шлюб, він самостійно виписався з квартири та залишив дітям. Діти залишались проживати весь час з матір'ю. Донька навчалась у ЕНВК №5. На даний час навчається в коледжі в м. Енергодар. Проте у доньки та позивачки виникли непорозуміння та постійні конфлікти, після чого остання її вигнала. З того часу ОСОБА_3 мешкає разом з ним. Іншої власності у розпорядженні доньки ОСОБА_3 не має. Донька має бажає користуватися квартирою, так як вона навчається в м. Енергодарі та в спірній квартирі проживає її молодший брат ОСОБА_4, але в силу того, що мати перешкоджає, не може скористатися своїм правом.

Представник відповідача - ОСОБА_6 позовні вимоги не визнає, додала, що позивач після зміни замків у спірній квартирі, ні відповідачу ні ОСОБА_3 ключі не передавала.

Третя особа представник служби у справах дітей, як орган опіки та піклування Виконавчого комітету Енергодарської міської ради - Ярмоленко Д.М. в судове засідання з'явився, надав пояснення, відповідно яких вважають, що зменшення прав ОСОБА_3 не допустимо та вона має право бути зареєстрована у спірній квартирі.

Третя особа Енергодарський міський відділ УДМС України в Запорізькій області не з'явилась, в матеріалах справи є заява про розгляд справи без участі представника.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог, заперечень, та доказів наданих сторонами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 29.06.1999 року по 05.09.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася дочка ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.12).

Згідно Ордеру на жиле приміщення №35 від 20.01.2005 року ОСОБА_2 надано квартиру АДРЕСА_1 для тимчасового проживання ізольовану кімнату АДРЕСА_3, на склад сім'ї: ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_8 - син, ОСОБА_3 - донька (а.с. 77). Вказана квартира не приватизована.

На даний час у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_1, неповнолітня ОСОБА_3, та ОСОБА_4 (зворот а.с. 16).

Так, стаття 47 Конституція України визначає, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

У тому разі, коли неповнолітня дитина переходить на постійне місце проживання до одного з батьків або вибуває разом з ним із такою метою в інше місце, вона згідно зі ст.107 ЖК втрачає право користування жилим приміщенням за попереднім місцем проживання.

На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім'ї в іншому населеному пункті, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Разом з тим, рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 02.02.2016 року визначено місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2. Припинено з 29.01.2016 року щомісячне стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно. Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки: ОСОБА_3 у розмірі 1/8 частини від її заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину.

Відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована у спірному житлі з 18.03.2005 року по теперішній час (а.с.28).

Свідок ОСОБА_9, який є дідусем ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що приблизно 2 роки назад, йому зателефонувала онука ОСОБА_3, почала плакати та повідомила, що мати ОСОБА_1 її вигнала з дому, після чого він поїхав і забрав її та деякі її речі до себе додому у с. Нововодяне. Йому також відомо, що ОСОБА_1 змінила замки, та більше ключів не давала.

За змістом ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 р. у справі "МакКенн проти Сполученого Королівства", заява №19009/04, п.41 50, Справа "Кривіцька та Кривіцький проти України" (Заява №30856/03) 2 грудня 2010 року).

Відповідно до "Висновків Верховного Суду України, викладених у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1ст.355 Цивільного процесуального кодексу України, за перше півріччя 2013 року" від 01.07.2013 р., які відповідно до ст.360 ЦПК України є обов'язковими до врахування в цьому спорі, виходячи з аналізу змісту ст.ст.1, 6, 9, 61 ЖК України, ст.29 Цивільного кодексу України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає. Відповідно до зазначених правових норм постійність проживання не обмежено будь-яким часом; особа може мати декілька місць проживання.

Відповідно висновку виконавчого комітету Енергодарської міської ради №01-01-4-/3592 від 08.09.2017 року зазначено, що визнання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою що втратила право користування жилим приміщенням, порушить житлові права дитини (а.с.84,85).

Щодо посилання позивача, на не сплату комунальних послуг з боку відповідача, яке ставить її в скрутне матеріальне становище, суд зазначає, що це не є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що неповнолітня ОСОБА_3 дочка відповідача ОСОБА_2 не може користуватися спірною квартирою не з власної волі, а саме у зв'язку з тим, що між нею та позивачем склалися погані відносини та остання чинить перешкоди у користуванні жилим приміщенням.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання малолітньої дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у суду не має підстав для вирішення питання відносно зняття її з реєстраційного обліку у спірній квартирі.

Оскільки ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог, то понесені нею судові витрати у справі з відповідача не присуджуються.

На підставі наведеного, керуючись ст.107 ЖК України, ст.ст.3, 10, 11, 15, 58-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який дії в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Енергодарський міський відділ УДМС України в Запорізькій області, Служба у справах дітей, як орган опіки та піклування Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області про визнання неповнолітньої ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Енергодарський міський суд Запорізької області до апеляційного суду Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. О. Вільямовська