У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакО.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої недієздатної дитини-інваліда,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що від шлюбу з відповідачем, який розірваний у 2011 році, має сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2016 року визнаний недієздатним, опікуном призначено ОСОБА_3 Оскільки за судовим рішенням стягнення аліментів на утримання сина присуджено до досягнення останнім повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, з вказаної дати відповідач не надає жодної матеріальної допомоги сину-інваліду. ОСОБА_3 зазначає, що не має можливості працювати, оскільки хвора дитина потребує постійного догляду та сторонньої допомоги. У зв'язку з вищевикладеним, змушена звернутись до суду та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина у розмірі 1 500 грн з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позовної заяви до зняття інвалідності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері ОСОБА_3 у розмірі 1 500 грн з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 11 листопада 2016 року.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року змінено частково.

Виключено з мотивувальної частини рішення посилання на ст. 88, 180, 185 СК України.

Другий абзац резолютивної частини рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року після слів «з 11 листопада 2016 року» доповнено словами «до зняття інвалідності».

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що сторони мають повнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого визнано недієздатним та призначено його матір опікуном, оскільки остання не має можливості працювати, тому що їх син потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, врахувавши матеріальне становище відповідача, правомірно стягнули з останнього аліменти у розмірі 1 500 грн щомісяця до зняття інвалідності.

Доводи заявника у касаційній скарзі стосовно того, що у новому розмірі аліменти повинні стягуватись з дня набрання рішенням законної сили, а не з дня подачі позовної заяви є необґрунтованими, оскільки позивач звернулась до суду не з вимогами про зміну розміру аліментів, які стягувались до досягнення дитиною повноліття, а з новим позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що розмір аліментів має бути визначений у частці від заробітку, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, який дійшов правильного висновку, що матеріали справи не містять відомостей щодо офіційного працевлаштування відповідача і отримання ним стабільного доходу, що дає підстави для застосування положень ст. 200 СК України та стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. Також заявником не надано доказів про неможливість надання матеріальної допомоги своєму сину.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої недієздатної дитини-інваліда, за касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак