Справа № 463/1933/16 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/2380/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Левика Я.А.

секретаря: Цап П.М.

за участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 07 лютого 2017 року у справі за поданням державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 про визначення частки майна боржника ОСОБА_3 у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою подання задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1.

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_3 подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з`ясував усі фактичні обставини, які мають значення для справи, не заслухано думку скаржника та не залучено до справи всіх заінтересованих осіб. Вказує, що ухвала прийнята за відсутності у судовому засіданні ОСОБА_3, що не дозволило йому повною мірою реалізувати свої процесуальні права, а також порушило принцип змагальності сторін.

Просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 07 лютого 2017 року і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання державного виконавця відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03 грудня 2013 року рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 липня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_5О на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості по кредитному договору в сумі 297 727 грн. 22 коп. та 2700 грн. 02 коп. судових витрат залишено без змін. 10 лютого 2014 року Личаківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист №2/463/610/13 на підставі якого було відкрито виконавче провадження №49391502 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_5О заборгованості по кредитному договору в сумі 297 727 грн. 22 коп. та 2700 грн. 02 коп. судових витрат. В ході здійснення виконавчих дій, шляхом реалізації транспортних засобів, які належали ОСОБА_3 на прилюдних торгах, частково було стягнено заборгованість. Згідно довідки від 18.10.2016 року(а.с.213), розмір непогашеної заборгованості становить 162 265 грн 47 коп. Як вбачається із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належить 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, 1/3 частина належить ОСОБА_6 17 листопада 2016 року державний виконавець Личаківського ВДВC м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_4 звернулась з поданням про виділення частки із майна що є спільній сумісній власності в порядку ст.. 366, 370, 371 ЦПК України до Личаківського районного суду м. Львова.

Відповідно до ст.. 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Відповідно до ч.1 ст. 371 кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі не достатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

На підставі ст.. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з обовязковим викликом у судове засідання не лише державного виконавця, боржника, стягувача й прокурора (у випадках здійснення останнім представництва інтересів громадянина або держави в суді), а й учасників спільної власності на майно та з додержанням вимог ст. 29 ЦПК України щодо допустимості засобів доказування.

Зі змісту даних положень вбачається, що питання про визначення частки боржника у спільній власності розглядається судом у судовому засіданні з обовязковим повідомленням про час і місце такого засідання сторін (державного виконавця, боржника, стягувача) та заінтересованої особи, тобто учасників спільної власності на майно.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд подання державного виконавця ВДВС Личаківського ГТУЮ в суді першої інстанції відбувся без залучення заінтересованої особи органу опіки та піклування, оскільки в зазначеній квартирі зареєстрована малолітня ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.212).

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена районним судом з порушенням порядку, встановленого для вирішення подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у спільному майні, а тому на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 07 лютого 2017 рокупідлягає скасуванню з передачею даного питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.4 ч.2 ст. 307, п.3 ч.1 ст.312, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 07 лютого 2017 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді