Справа № 2-730/11 Провадження № 2/638/1680/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

Секретарів: Деркач М.М., Тищенко А.М.,

Підлипенського Д.В., Голуб О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», Харківської місцевої прокуратури №1, Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області про стягнення моральної та матеріальної шкоди, -

встановив:

У березні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом до Харківської обласної клінічної лікарні, правонаступником якої є Комунальний заклад охорони здоров'я «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

В обґрунтування позову посилається на те, що 23.05.2005 року після проходження МРТ - дослідження у 4-й лікарні міста Харкова та рекомендацій спеціалістів вказаного лікувального закладу, позивач вперше потрапила на стаціонарне лікування до Харківської обласної клінічної лікарні, при цьому самостійно пересувалась без сторонньої допомоги. За результатами проведеного оперативного втручання у ХОКЛ 14.06.2005 року медичними працівниками відділення нейрохірургії зав.відділенням ОСОБА_4 та асистентом ОСОБА_5 при відсутності ознайомлення пацієнта ОСОБА_3 до початку операції 14.06.2005 року та після її проведення з можливими ризиками та їх ступенем, були нанесені їй тяжкі пошкодження здоров'ю, оскільки були видалені без відома та згоди пацієнта життєво-важливі органи - корінці (нерви), які відповідають за чутливі та рухливі функції ніг, що стало причиною відсутності можливості у позивача пересуватись самостійно, внаслідок чого позивач отримала 1 групу інвалідності. При цьому в організмі пацієнта залишено утворення, яке планувалось видалити згідно плану операції, про що зроблено відповідний запис в історії хвороби №6239/685 за 14.06.2005 р., 21.06.2005 р.. В порушення прав пацієнта - позивача ОСОБА_3 факт видалення корінців (нервів) та часткове видалення утворення умисно не відображено у виписці, приховувався від позивача та її родичів на протязі 3 років до моменту отримання останньою копій історій хвороб 08.05.2008 року, а також приховувалась інформація стосовно того, що видалені, пошкоджені корінці - нерви можливо було поновити на протязі 1-2 діб з моменту їх видалення, доки пошкоджені клітини нервів ще не встигли загинути. Позивача та її близьких зав.відділенням ОСОБА_4 та лікуючий лікар ОСОБА_5 було ознайомлено з тим, що стан здоров'я ОСОБА_3 відновиться на протязі 6 місяців та буде злегка шкутильгати, що не підтвердилось. Оперативне лікування 14.06.2005 року лікарями ХОКЛ проведено несвоєчасно, так як у лікарню позивач потрапила 23.05.2005 року без сторонньої допомоги, а к дню операції не могла самостійно пересуватись та була виписана на 9-ту діб після операції, не пройшовши повний курс лікування. Звернення позивача від 24.01.2008 року в ХОКЛ з проханням ознайомитися з історіями хвороби та отримання їх копій проігноровано та лише за результатами оскарження до прокуратури незаконних дій, які порушують права пацієнта, отримала копії історій хвороби та достовірну інформацію про стан свого здоров'я. Діагноз «дедиффиринцированная астроцитома» лікарями поставлений 14.06.2005 року помилково, як і направлення на лікування до онколога. 16.02.2009 року та 29.04.2009 року лікарі різних профільних клінік не підтверджували встановлений ХОКЛ діагноз та заперечують наявність у ОСОБА_3 тканин пухлини. Письмові звернення позивача від 26.08.2007 року та 04.12.2007 року на адресу хірурга ОСОБА_4 з проханням зазначити кількість видалених нервів, причину відсутності консультації в порушення прав пацієнта, передбачені законодавством, відповіді від 24.09.2007 року та 04.01.2008 року не містять необхідної відповіді. За результатами хірургічного лікування 14.06.2005 року було видалено утворення на конусі спинного мозку хірургом ОСОБА_4, що стало підставою для проведення повторного хірургічного втручання 11.04.2007 року у ХОКЛ вже іншим нейрохірургом, що призвело до ще одного травмування спинного мозку хірургічним втручанням, додатковим фінансовим витратам, заподіянню каліцтва, фізичним та душевним стражданням позивача. На момент проведення повторної операції 11.04.2007 року від ОСОБА_3 умисно приховувався факт часткового видалення утворення при проведенні першої операції та була доведена неправдива інформація, що клітини в організмі пацієнта ОСОБА_3 самі по собі прогресують та спостерігається ріст злоякісної пухлини, що в подальшому не підтвердилось, оскільки у позивача відсутня пухлина. Лише з причини відсутності правдивої інформації стосовно свого здоров'я позивач надала згоду на повторну операцію у даній лікарні. Через халатне відношення та неналежне виконання своїх обов'язків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які поклали позивача після операції 11.04.2007 року у відділенні реанімації на не пристосоване до реанімаційних умов ліжко, а також ветхе лікарняне простирадло, яка лопнула під її вагою у момент переміщення на каталку у відділенні реанімації 12.04.2007 року, що мало наслідком отримання травми прооперованого конусу спинного мозку від удару при падінні, істіканню спинномозкової рідини, потраплянню інфекції в результаті відкриття рани після зняття зовнішніх швів 27.04.2007 року, 7-разового забору спинномозкової рідини без згоди пацієнта, запального процесу спинного мозку через перевищення у 70-150 разів норми цирозу, утворенням кісти 12 см., загострення тяжкого стану здоров'я пацієнта, повної паралізації нижніх кінцівок, фізичним та душевним стражданням, інвалідності 1 групи. Пацієнту ОСОБА_3 та її родичам вдруге не була доведена достовірна інформація про стан здоров'я позивача, була надана виписка 15.05.2007 року, яка не містить повну достовірну інформацію, оскільки в ній не відображено 5 результатів аналізів спинномозкової рідини, факт її істікання, при цьому є відповідний запис в історії хвороби за 28.04.2007 рік, не зазначені результати патологічних досліджень, номери мікропрепаратів. Крім того, зазначила, що 11.04.2007 року зав. Відділенням нейрохірургії ОСОБА_4 примусив стороннього чоловіка, який не є пацієнту родичем та членом сім'ї написати в історії хвороби від імені пацієнта згоду на операцію та про ознайомлення з загрозою для життя та здоров'я, а також за декілька хвилин до переводу до операційної після введення наркотичних препаратів ОСОБА_3 дав на підпис листи, текст яких позивач не бачила та не могла прочитати. Також зазначила у позові, що відділення нейрохірургії ХОКЛ відмовило пацієнту ОСОБА_3 - інваліду 1 групи в проханні надати безкоштовне медичне лікування після повторної операції та ускладненнями, що виникли після неї, з тим, щоб поновити видалені нерви 14.06.2005 року лікарем ОСОБА_4, поновити функції пошкодженого спинного мозку, рухливі та чутливі функції нижніх кінцівок, усунення негативних наслідків, які виникли з вини медичного персоналу ХОКЛ. При цьому посилались на відсутність спеціалізації.

На підставі викладеного просить суд стягнути на її користь з відповідача - КЗОЗ ««Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», який є правонаступником Харківської обласної клінічної лікарні, матеріальну шкоду у розмірі 2600 грн. та моральну шкоду у розмірі 700 000 грн..

В подальшому, 05.06.2011 року позивачем надано до суду доповнення до позовних вимог, в яких оскаржувала бездіяльність Прокуратури Дзержинського району м.Харкова та Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області щодо всебічності розгляду кримінальної справи. В судовому засіданні 14.09.2011 року позивачу відмовлено у прийнятті вказаних уточнень, оскільки вони повинні розглядатися в іншому провадженні.

Також в судовому засіданні 14.09.2011 року позивач доповнила позовні вимоги, які прийняті судом до розгляду, та просила стягнути з Прокуратури Дзержинського району м.Харкова, правонаступником якої є Харківська місцева прокуратура №1, та Дзержинського РВ ХГУ ГУМВС України в Харківській області, правонаступником якого є Шевченківський ВП ГУНП в Харківській області, на свою користь моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. за незаконну відмову в порушенні кримінальної справи стосовно зав.відділенням ХОКЛ ОСОБА_4. Свої вимоги обґрунтовує тим, що законодавством передбачено відшкодування шкоди органами прокуратури, дізнання та досудового слідства за відмову у порушенні кримінальної справи. Завдання моральної шкоди обґрунтовує бездіяльністю відповідачів на протязі 3 років з питання спричинення каліцтва позивачу лікарями ХОКЛ, вчинення посадового злочину зав.відділеням ОСОБА_4, через що затягувався судовий процес про відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_3, ненаданням суду оригіналів історій хвороб ОСОБА_3 на запити судді на протязі 1 року, відсутністю проведення досудового слідства за заявою потерпілої, відсутністю призначення судово-медичного обстеження потерпілої за фактом нанесення їй каліцтва в ХОКЛ, ненаданням у повному обсязі матеріалів судовим експертам для проведення дослідження, що призвело до затягування строків відшкодування спричиненого ушкодження та можливості поновити її здоров'я, вартість лікування якого складає приблизно 400 000 грн. Також зазначає, що постанова про відмову у порушенні кримінальної справи від 13.10.2010 року винесена Дзержинським РВ та прийнята Прокуратурою Дзержинського району м.Харкова з грубими порушеннями рішень Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.03.2010 року, 17.09.2010 року, яким були скасовані раніше винесені постанови про відмову у порушенні кримінальної справи, а саме відсутні дані допита потерпілої, її свідків, лікарів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відсутні дані призначення судово-медичної експертизи, освідування потерпілої, проведення перевірки злочинних дій ОСОБА_4.

16.12.2013 року позивач надала суду уточнені позовні вимоги, в яких просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 2600 грн. - вартість медикаментів, витрачених нею на проведення повторної операції, стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 700 000 грн. внаслідок нанесення їй тяжких ушкоджень здоров'ю, каліцтво, душевних, фізичних страждань, порушення прав на безпеку життя, здоров'я , право на отримання достовірної інформації відносно свого здоров'я та можливі фактори ризику і їх ступінь та з метою подальшого використання моральної шкоди для відновлення здоров'я ОСОБА_3 в спеціалізованих клініках Німеччини, Ізраїлю, послуги яких складають від 500 000 - 600 000 грн. та захистити право громадянки ОСОБА_3 на безпеку життя, здоров'я, право на отримання достовірної інформації відносно свого здоров'я та можливі фактори ризику і їх ступінь, що були порушені лікарями.

В судовому засіданні позивач всі заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених вище, та додатково пояснила, що до операції вона скаржилась лише на болі в поясниці та правій нозі, забруднення сечовиділення, про що є запис первинного огляду в історії хвороби. Позивач могла самостійно ходити, мала незначні розлади здоров'я. Хірургічні операції, які проводились 14.06.2005 року та 11.04.2007 року лікарями ХОКЛ спричинили сильні фізичні та душевні страждання, завдали моральної шкоди внаслідок каліцтва, нанесеного після операції. Після кожної із проведених операцій на спинному мозку у позивача погіршувався стан здоров'я, відмовило працювати все тіло від рівня грудей до нижніх кінцівок, вона не могла поворухнутись та повернутися набік, або на живіт. Це робили її близькі родичі, щоб не було пролежнів. Після операції у позивача перестав працювати сечовий міхур, сечовий канал протягом 4-х місяців після операції, а тому була змушена використовувати катетер. Лише через 4 місяці частково відновились функції сечового міхура, але чутливість не відновилась. Також були порушені функції кишківника, тазових органів. Через 6 місяців позивач почала знову навчатись сидіти, але не повернулась чутливість та рухливість нижніх кінцівок. Крім того, після першої операції 14.06.2005 року у позивача перестали рухатись ноги і була втрачена чутливість у ногах. Натомість почала відчувати постійну печу у ногах, як вдень, так і вночі, які тривають вже понад 11 років, що спричиняє сильні фізичні та душевні страждання, через ці відчуття позивач не може спади вночі, змушена кожного дня терпіти сильні спазматичні приступи, не може самостійно пересуватись, обслужити себе, сидіти може не більше 2 годин і повністю залежить від сторонніх осіб. Крім того виникли проблеми із серцем, кровообігом та тиском. До операції 2005-2007 років таких спазматичних приступів в ногах не відчувала і до операції самостійно ходила і скаржилась лише на слабкість в правій нозі та біль в поясниці, таку негативну динаміку зафіксували експерти у своєму висновку від 2012 року. Лікарі ХОКЛ порушили право позивача на безпеку життя та здоров'я, передбачене Конституцією України та право на достовірну інформацію стосовно стану свого здоров'я, передбачене законодавством, оскільки 14.06.2005 року лікарі письмово повідомили про відсутність негативних наслідків проведення такої операції, не повідомили про можливі ризики від операції, про те, що позивач може стати інвалідом 1 групи. Зазначила, що підпис в історії хвороби при наданні згоди на операцію 11.04.2007 року ставила вона, але все інше писав ОСОБА_8. Крім того, лікарі надали недостовірну інформацію стосовно стану здоров'я позивача - повідомили, що у неї злоякісна пухлина спинного мозку і що жити залишилось 2 місяці, якщо не зробити операцію, чим виманили у неї згоду на проведення операції. Про існування таких ризиків лікарі ні письмово, ні в усній формі позивача не повідомили. Результатами експертних досліджень ОСОБА_9 і ОСОБА_8 встановлено відсутність у позивача пухлини, лікар нейрохірург в судовому засіданні повідомив, що вона потребувала медикаментозного лікування без проведення операції. З показів нейрохірурга ОСОБА_10 вбачається, що операції на спинному мозку є дуже травматичними, та можуть призвести до інвалідності хворого, неврологічного дефіциту, паралічу ніг, розладу тазових органів. Все це, на думку позивача, свідчить про те, що лікарі ХОКЛ не виконали своїх обов'язків, оскільки провели неповне обстеження для встановлення правильного діагнозу, що призвело до неправильного методу лікування та порушення прав позивача. Крім того, на думку позивача, їй повинні були робити пунцію для правильного встановлення діагнозу - наявності пухлини чи інфекційного захворювання. Але цього не було зроблено. Натомість позивачу робили 7 пунцій, але не для таких цілей, а тому вона була недообстежена, внаслідок чого не було правильно обрано метод лікування. Зазначила, що у зв'язку з видаленням лікарями життєво-важливої частини нервової системи та кровообігу, а тому між діями лікарів та наслідками погіршення стану здоров'я позивач наявний прямий причинно-наслідковий зв'язок.

Представник відповідача - КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», заперечуючи проти позову, надав суду свої письмові заперечення, згідно яких позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що ОСОБА_3 було вперше госпіталізовано до нейрохірургічного відділення ХОКЛ 23.05.2005 р. за направленням з поліклінічного відділення ОКЛ з діагнозом об'ємне новоутворення на рівні Тh12-L1 хребців. Хвора скаржилась на слабкість, розлади чутливості в правій нозі, болі в поперековому відділі хребта. Об'єктивно в неврологічному статусі відмічався глибокий парез правої нижньої кінцівки, позитивний симптом Россолимо та Вассермана справа, гіпестезія за корінцевим типом L4-S1, нетримання сечі (ходила важко з палицею, права нога помітно відставала та було дуже слабкою, були порушення сечовипускання - часто нетримала сечу).Проведено обстеження: рентгенографія нижньогрудного та поперекового відділу хребта - без патології, магнітно-резонансне томографічне (МРТ) дослідження хребта №3115 від 27.05.2005 року при якому виявлено на рівні тіл хребців Тh12-L1 інтрадуральне новоутворення 43x15 мм неправильної форми - висновок: інтрадуральне об'ємне утворення з компресією спинного мозку. Також виконано ультразвукове дослідження (УЗД) внутрішніх органів, клінічні аналізи крові та сечі. Комплекс серологічних реакцій на сифіліс №3367, хвора була проконсультована дерматовенерологом. Хвора під час обходу була представлена керівнику нейрохірургічної клініку ХОКЛ проф. ОСОБА_11 Рішення клінічного розбору: хірургічне лікування, яке було заплановано на 14.06.2005 року Хвора дала письмову згоду на проведення операції, о можливих наслідках оперативного втручання вона була попереджена. Хвору після проведення антибіотикотерапії (в зв'язку з лікування за рекомендаціями дерматовенеролога) було прооперовано. Операція - 14.06.2005 року Ламінектомія D12-L2, видалення інтрадуральної пухлини конуса спинного мозку та кінського хвосту на рівні LI - L2 (оперував - ОСОБА_4, асистував - ОСОБА_5.). В ході операції виконувалось видалення тільки патологічної пухлинної тканини яка поширювалась на конус спинного мозку та корінці. Гістологічний висновок після операції №23069-78: злоякісна пухлина спинного мозку (дедиференційована астроцитома з множинними вогнищами ішемічних некрозів та запалення). Післяопераційна рана зажила первинним загоєнням, в неврологічному статусі спостерігався нижній парапарез з гіперпатією сакральних сегментів. В відносно задовільному стані хвору було виписано 24.06.2005 року з клінічним діагнозом: Пухлина (дедиференційована астроцитома) конуса спинного мозку та кінського хвосту на рівні L1-L2 хребців. Нижній парапарез з порушенням акту ходи, парагіпестезія. Сфінктерні порушення. Стан після операції (14.06.05) - ламінектомія D12-L2, видалення інтрадуральної пухлини конуса спинного мозку та кінського хвосту на рівні L1- L2. . Хвору планувалось перевести до онкодиспансеру для проведення подальшого протипухлинного лікування. Проте в день виписки хвора від транспортування до диспансеру категорично відмовилась. В зв'язку з чим хвора продовжила лікування під наглядом невропатолога за місцем мешкання. В медичній картці є запис хворої про відсутність претензій. Додаткова протипухлинна терапія в спеціалізованих онкологічних закладах хворій не проводилась. Гістологічний характер видаленої пухлини припускав подальше лікування у онколога та не виключав продовжений ріст пухлини з збільшенням неврологічного дефіциту. Можливість проведення реконструктивно-відновлювальної операції, а також нейротрансплантації в зв'язку з активністю онкологічного процесу є протипоказаним.

При повторній госпіталізації в нейрохірургічне відділення ХОКЛ 7.11.2005 року для контрольного обстеження стан хворої був відносно задовільний, в неврологічному стані відмічався нижній парапарез, гіпестезія з L5 дерматома, було проведено МРТ дослідження хребта №4747 (за рахунок лікарні)від 09.11.2005 року, на якому виявлені МР-ознаки рубцово-спайкових змін в хребтовому каналі на рівні тіл хребців Thl2-L2, констатовано подовжений ріст пухлини. Виконана восходяча позитивна КТ-мієлографія (за рахунок лікарні) від 10.11.2005 року №35478 виявила ознаки блоку субарахноїдального простору на рівні верхньої замикаючої пластинки тіла хребця ТЫ2 (рубцово- спайковий процес?, продовжений ріст пухлини спинного мозку?). Рекомендації керівника нейрохірургічної клініки професора ОСОБА_11: у теперішній час нейрохірургічне лікування не показано, продовжити лікування у онколога та невропатолога за місцем мешкання. Хвору без змін було виписано 18.11.2005 року. За направленням поліклініки ХОКЛ ОСОБА_3 було госпіталізовано 19.03.2007 року зі скаргами на слабкість, оніміння в ногах, утруднення сечовиділення. В неврологічному статусі виразний нижній парапарез з акцентом справа, нейрогенний сечовий міхур, гіпестезія L1-L4 (різька слабкість ніг, більше справа).При МРТ дослідженні хребта (за рахунок лікарні) 23.03.2007 року №9832, виявлено інтрамедуллярно на рівні Th12-L3, об'ємне утворення 59x19 мм, заключения: подовжений ріст новоутворення. Рішенням клінічного розбору під керівництвом проф. ОСОБА_11 хворій рекомендовано хірургічне лікування. В медичній картці наявна інформована згода на операцію ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_8 Операція - 11.04.2007 р. - Зовнішній та внутрішній менінголіз, радікулоліз. Видалення пухлини кінського хвосту та конусу спинного мозку на рівні D12 - L3 (оперував - проф. ОСОБА_11, асистували - доц. ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_5.) (відновлювальні дії на корінцях кінського хвосту не виконувались). Гістологічний висновок після операції №13956-58: в присланому матеріалі структура доброякісної пухлини і неврілеммоми) спинного мозку. В післяопераційному періоді спостерігалась раньова лікворрея, виконувалась в тому числі ендолюмбальна санація ліквора. В неврологічному статусі відмічалась нижня параплегія, парагіпестезія, сфінктерні порушення. Після загоєння рани, хвору було виписано у відносно задовільному стані з рекомендаціями подальшого лікування у невропатолога за місцем мешкання та повторної госпіталізації в нейрохірургічне відділення ХОКЛ для проведення відновлювальної терапії. В медичній картці наявні відмітки про ознайомлення хворої з планом обстеження та лікування та відсутність претензій. Під час знаходження хворої у нейрохірургічному відділенні ХОКЛ з 12.06.2007 року по 14.06.2007 року хвора скаржилась на відсутність рухів та оніміння в ногах, утруднення сечовиділення. В неврологічному статусі: виразний нижній парапарез з акцентом справа та виразна гіпестезія з L1 дерматома, нейрогенний сечовий міхур. ОСОБА_3 проходила лікування в нейрохірургічному відділені ХОКЛ з 23.10.2007 року по 08.11.2007 року з діагнозом: Пухлина (неврілемомма) кінського хвосту та конусу спинного мозку на рівні Б12 - ЬЗ, виразний нижній парапарез, парагіпестезія, сфінктерні порушення. Об'єктивно стан хворої відносно задовільний. В неврологічному статусі відмічалась нижня параплегія, глибока гіпестезія, до ступеня анестезії зліва, сфінктерні порушення (довільних рухів в ногах не відмічалось).Хвору було оглянуто завідуючим кафедрою нейрохірургії Харківського державного медичного університету проф. ОСОБА_11, рекомендовано проводити відновлювальну консервативну терапію.

На підставі викладеного, представник лікарні вважає, що медичними працівниками лікарні при лікуванні хворої ОСОБА_3 була надана кваліфікована стаціонарна медична допомога в повному обсязі та лікарської помилки при проведенні оперативних втручань гр.ОСОБА_3 не було допущено.

Також представник відповідача - КЗОЗ «ОКЛЕМД та МК» вважає вимоги позову щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 700 000 грн. необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відсутні докази неправомірності дій (бездіяльності) відповідача, наявності причинного зв'язку між шкодою, заподіяної позивачу і протиправним діянням та вини останнього в її заподіянні.

В судовому засіданні представник відповідача КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ОСОБА_13 додатково пояснила, що при першій госпіталізації позивача до нейрохірургічного відділення у хворої вже були наявні інвалідизуючі виразні рухові порушення у вигляді значної слабкості в ногах, що примушувало її користуватись палицею, та значно обмежувало її можливість ходити, не більше 50 метрів. В період первинного звернення в ОКЛ з 23.05.2005 по 24.06.2005 р., громадянці ОСОБА_3 було надано спеціалізовану медичну допомогу відповідно до Клінічного протоколу надання медичної допомоги хворим із інтрамедуллярними пухлинами спинного мозку (Затверджено наказом МОЗ України від 13.06.2008 № 317, додаток №1). Інтрамедуллярні пухлини, частіше астроцитоми, не мають чітких меж зі спинним мозком і значно поширюються уздовж нього, тому можливості їх тотального видалення вкрай обмежені. При інвазивному вростанні пухлини в навколишні тканини, особливо в функціонально значущих зонах мозку, операція обмежується частковим видаленням новоутворення (випадок ОСОБА_3.). При цьому, саме хірургічне лікування, в таких неврологічно функціонально навантажених областях як конус-епіконус спинного мозку, часто супроводжується збільшенням неврологічного дефіциту. Специфіка внутрішньо спинномозкової пухлини передбачає прогредієнтність її розвитку, незважаючи на проведене хірургічне та системне ад'ювантне лікування. Тобто, поступово прогресуючі симптоми не зважаючи на проведене лікування. Перше хірургічне лікування проведено після короткого курсу специфічної терапії з приводу «раннього прихованого сифілісу». Діагноз верифіковано клінікою і низкою спеціальних лабораторних досліджень, проведених в ОКБ і Обласному шкірно-венерологічному диспансері №1 на підставі комплексу серологічних реакцій та реакції імунофлюорисценції (РІФ). Хвору консультовано лікарем дермато-венерологом ХОКШВД ОСОБА_14 З урахуванням ранньої фази розвитку венерологічного захворювання, зміни з боку спинного мозку, які спостерігаються в третинній стадії сифілісу виключені. Через 6 місяців після проведення антибіотикотерапії у більшості хворих при серологічному дослідженні діагноз сифіліс не визначається, це свідчить про ефективне проведення антибіотикотерапії. Тому, результати серологічних досліджень крові позивачки в Люботинській ЦРБ свідчать про ефективно проведену антибіотикотерапію, а не про неправильно встановлений діагноз «ранній прихований сифіліс», як вважає Позивач.

Проведення повного курсу антибактеріальної терапії та МРТ динаміка (дані повторних МРТ, що показують збільшення новоутворення) у вигляді прогресування патологічного вогнища виключають можливість запального характеру процесу, який на тлі антибактеріальної терапії або регресує або стабілізується. Тобто доводи позивачки про те, що дане новоутворення було лише слідством «раннього прихованого сифілісу» і могло бути вилікувано медикаментозно є безпідставними. У медичній картці стаціонарного хворого № 6239 за період перебування гр. ОСОБА_3 в лікарні з 23.05.2005 р. є допис про умови згоди пацієнтки на операцію (про відновлення через 6 міс. та ін.) внесений вже після виписки пацієнтки зі стаціонару, на невідомому їм етапі. Даний допис зроблено додатково, пізніше, поверх інформованої згоди пацієнтки на проведення хірургічного втручання у 2005 році, що є фальсифікацією даних первинної медичної документації позивачкою.

Патогістологічний висновок після операції видалення новоутворення спинного мозку у гр. ОСОБА_3 у 2005 р. про наявність дедиференційованої астроцитоми підготовлений лікарем-патоморфологом вищої категорії, кандидатом медичних наук, доцентом кафедри патанатомії Харківського національного медичного університету, головним патологоанатомом (на той час) міськздороввідділу ОСОБА_15, яка має стаж роботи понад 40 років.

Гістологічні препарати були видані ОСОБА_3 з патологоанатомічного відділення ОКЛ 04.10.2005 р. У зв'язку з цим, та метою позивачки отримати в результаті розгляду даної справи матеріальну вигоду, викликає сумнів приналежність і походження представлених гр. ОСОБА_3 на експертизу гістологічних препаратів («стекол»).

Також, відповідно до пояснень експерта ОСОБА_9 у судовому засіданні для визначення виду та наявності пухлини або пухлинної тканини експерту потрібно проводити дослідження макропрепаратів. Тому слова позивачки про те, що у неї не було пухлини є безпідставними, а всі наявні в матеріалах справи дослідження вказують на злоякісне утворення.

Після проведення першої операції рухова функція у хворої не була втрачена, вона самостійно сідала та робила кроки по палаті. У зв'язку з плановим закриттям ОКЛ в червні 2005р. на ремонт, ОСОБА_3 було запропоноване переведення в нейрохірургічне відділення лікарні швидкої медичної допомоги або до Люботинської міської лікарні, з подальшою консультацією в Харківському обласному клінічному онкологічному диспансері (ХОКОД) тому, що був встановлений гістологічний діагноз: «Дедиференційована астроцитома» (злоякісна пухлина).

При виписці позивача лікуючий лікар складає епікриз, в якому коротко резюмує дані про стан хворого при госпіталізації та виписці, записує дані, обґрунтовує клінічний діагноз, вказує проведені лікувальні заходи та їх ефективність, рекомендації щодо подальшого лікування і режиму хворого. В медичній картці є запис позивача про відсутність претензій.

Гістологічний характер виявленої пухлини припускав подальше лікування у онколога та не виключав продовжений ріст пухлини з збільшенням неврологічного дефіциту. Можливість проведення реконструктивно-відновлювальної операції, а також нейротрансплантації в зв'язку з активністю онкологічного процесу є протипоказаним.

ОСОБА_3 планувалося перевести до онкодиспансеру для проведення подальшого протипухлинного лікування, проте в день виписки позивачка від переводу в будь-який лікувальний заклад відмовилася (письмова відмова), ад'ювантну терапію (радіо-хіміотерапія) не було проведено. Останній факт відбився на клінічному перебігу патологічного процесу у вигляді його прогресії, що простежується в динаміці МРТ змін: кількісна та якісна трансформація патологічного вогнища, з посиленням клінічних проявів. Так, ОСОБА_3 була виписана після хірургічного лікування в червні 2005р. з явищами нижнього парапарезу, могла пересуватися зі сторонньою допомогою. Патогенетично, у пацієнтки з онкопатологією, яка не отримала подальшої спеціалізованої терапії, згідно «Клінічного протоколу надання медичної допомоги хворим із інтрамедулярними пухлинами спинного мозку (затверджено наказом МОЗ України від 13.06.2008 №317, який додається)», поступово розвинулась нижня параплегія, тому вона вже у 2007 році самостійно не пересувалась (глибокий нижній парапарез, до ступеню плегії). Про прогресування онкопатології свідчать збільшення розмірів патологічного вогнища спинного мозку за даними МРТ.

За направленням поліклініки ОКЛ ОСОБА_3 було госпіталізовано 19.03.2007 року зі скаргами на слабкість, оніміння в ногах, утруднення сечовиділення . В неврологічному статусі виразний нижній парапарез з акцентом справа, нейрогенний сечовий міхур, гіпестезія L1-L4. При МРТ дослідженні хребта 23.03.2007 року № 8932, виявлено інтрамедуллярно на рівні Thl2-L3, об'ємне утворення 59x19 мм, заключения: продовжений ріст новоутворення. Рішенням клінічного розбору під керівництвом проф. ОСОБА_11 хворій рекомендовано хірургічне втручання. В медичній картці наявна інформована згода ОСОБА_3 та її чоловіка ОСОБА_8 Операція - 11.04.2007 р. - Зовнішній та внутрішній менінголіз, радікулоліз. Видалення пухлини кінського хвосту та конусу спинного мозку на рівні D12-L3 (оперував проф. ОСОБА_11). В післяопераційному періоді спостерігалась раньова лікворея, виконувалась в тому числі ендолюмбальна санація ліквора. Повторне оперативне втручання, яке є наслідком прогресування паталогічного новоутворення завжди має вищий ризик раньових проблем. Хвора не падала з каталки, що її перевозила, можливість .розривів простині під час перекладання пацієнтки не можливо прогнозувати, проте вони не можуть носити загрозливий характер у зв'язку з малою висотою (до 10-15 см) при переміщенні пацієнта. Спинномозкова рідина формується у людини зі швидкістю до 500 мл за добу, в середньому, причому кількість її формування на пряму залежить від потреб організму та швидкості її всмоктування або втрат. Причиною повторних пункцій було не запалення, а наявність лікворної нориці, яка могла ускладнитися менінгітом та неблагоприємним результатом лікування. Використовується для очищення спинно-мозкової рідини та зниження лікворного тиску з накладанням повторних швів та повторні поперекові пункції, що і було проведено, та призвело до позитивного результату. Зміни в аналізі спинномозкової рідини вказані пацієнткою в заяві є типовими післяопераційними для великих ревізіонних хірургічних втручань на спинному мозку. Проведення пластичних операцій (відновлення кінського хвосту та конусу спинного мозку) на тлі прогресуючого процесу, який підтверджується динамікою МРТ не показано. В медичній картці наявні відмітки про ознайомлення хворої з планом обстеження і лікування та відсутність претензій. В медичній картці наявні відмітки про ознайомлення хворої з планом обстеження і лукування та відсутність претензій. Також представник відповідача додатково зазначила, що під час проходження лікування позивача у 2005, 2007 роках, у тому числі при проведенні оперативного втручання, медичними працівниками медичного закладу було в повному обсязі дотримано порядок заповнення та ведення медичної документації - медичної картки стаціонарного хворого у відповідності до актів МОЗ України та відповідної Інструкції, перевіркою судової експертизи не виявлено порушень при проведенні оперативного втручання, не зважаючи на його складність, згідно висновків медична допомога була надана позивачу у повному обсязі та стан здоров'я позивача, його погіршення, втрата рухових функцій не пов'язані з проходженням лікування, в тому числі з оперативним втручанням у лікарні, погіршення стану здоров'я позивача, його інвалідність та негативна динаміка пов'язані з протіканням та загостренням інфекційного захворювання.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 додатково пояснив, що метою госпіталізації пацієнта ОСОБА_3 було виявити що її турбує та допомогти. Рішення про проведення операції було колегіальним. Пацієнту ОСОБА_3 було запропоновано оперативне втручання, на що була отримана згода останньої. До проведення операції було роз'яснено всі ризики даної операції. Процентне співвідношення та можливі наслідки можливо стверджувати тільки після проведення гістологічного дослідження видаленого матеріалу. При цьому повідомив, що на той час ОСОБА_8 був поруч та відрекомендовував себе як чоловік ОСОБА_3 Під час проведення операції було виявлено об'ємне утворення, яке розплавило кінець спинного мозку та втягнуло корінці, це було як єдине ціле. Видалялась явно патологічна тканина, змінена тканина. Корінці окремо не видалялись. Видалялась пухлина, яка розповсюдилась всім конгломератом на спинний мозок та корінці, оскільки тканина знаходилась в зоні коріців. Які-небудь інші корінці не відсікались та не пересікались. Лише патологічна тканина. Це було злоякісна пухлина згідно гістологічного дослідження. Радикально її неможливо було видалити, оскільки неможливо видалити спинний мозок. В подальшому при дослідженні під час МРТ було виявлено збільшення утворення. Було прооперовано ОСОБА_3 повторно. Той факт, що після операції продовжується онкологічний процес та наявних вже парапарез нижніх кінцівок, глибокий, з розладом тазових органів - це природній перебіг онкології і ніхто не надавав ніякої гарантії, що онкологію можливо вилікувати одним скальпелем. Тому ОСОБА_3 направлялась до онкологічного диспансеру для продовження лікування. Крім того, ніяких пластичних операцій на корінцях проводити не рекомендовано, оскільки відбувається продовження онкологічного процесу. Операції на корінцях спинного мозку проводять у Києві. Хвора була госпіталізована до ХОКЛ неодноразово, її ситуація обговорювалась в лікарні на консиліумах, клінічних розводах, із участю доцентів, професорів. І діагноз залишався незмінним. Щодо гістологічних досліджень інших лікарів, проведених за зверненнями ОСОБА_3 повідомив, що є установи, які не працюють з невропатологією та у них немає досвіду у трактовці цих результатів, тому немає підстав сумніватися у результатах досліджень патологоанатомів КЗОЗ.

В судовому засіданні 24.01.2017 року представник лікарні ОСОБА_16 додатково зазначила, що пунція була протипоказана пацієнту ОСОБА_3 у зв'язку із її хворобою. Натомість їй було проведено комплексе обстеження.

В судовому засіданні представник відповідача - Харківська місцева прокуратура №1, проти вимог позову заперечував, в обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні, оскільки постанова про відмову в порушенні кримінальної справи винесена 13.10.2010 року та в подальшому позивачем не оскаржена в порядку, встановленому законодавством, вона набрала законної сили, є чинна, тобто факт незаконності дій органів прокуратури та досудового слідства не встановлено. Також зазначив, що Державна казначейська служба України є належним відповідачем щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі внаслідок незаконних дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду. Крім того, зазначив, що позивач не позбавлений права у будь-який час звернутися з відповідним клопотанням про внесення відомостей про вчинення злочину до ЄДРДР.

Представник відповідача - Шевченківський ВП ГУНП в Харківській області в судове засідання не зв'явився, про розгляд справи неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи без участі представника не надходило.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6, який повідомив суду, що при проведенні ним гістологічного дослідження мікропрепатарів не було виявлено пухлини у ОСОБА_3 та діагноз, встановлений ХОКЛ останній у 2005 році не підтвердився.

Допитані в судовому засіданні ОСОБА_8, ОСОБА_17, ОСОБА_18 підтвердили факти, викладені у позові щодо стану здоров'я позивача до проведення операції 14.06.2005 року та після неї, пояснивши, що ОСОБА_3 до операції самостійно ходила, мала незначні розлади здоров'я, а після лікування у ХОКЛ стала інвалідом 1 групи.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 лікар-нейрохірург КУОЗ «ХГКБ №7» повідомив, що був залучений до проведення експертизи, йому була надані матеріали, він їх вивчив як лікар - спеціаліст нейрохірургії. Відповідно до наданих знімків, у ОСОБА_3 станом на проведення першого МРТ дослідження наявне об'ємне утворення, яке потребувало видалення, оскільки якщо цього не зробити, то позивач рано чи пізно стала би інвалідом та перестала би рухатись. Гістологія підтвердила встановлений лікарями діагноз «дедиференційована астроцитома». Вважав первинний діагноз вірним. Також зазначив, що збільшення рівня цирозу у позивача було спричинено лікувальним процесом, оскільки коли проводилась операція. Потім соміровалась в після операційний період ліквор, рана очищувалась і все очищувалось. Зазначив, що пунції робляться після операції на спинному мозку для того, щоб ввести препарат та відновлювалась і загоювалась рана. Так практикується. Кількість пунцій залежить від індивідуальної ситуації, іноді буває що і по 2 пунції на день, для того, щоб пацієнт одужував. Все це робиться за медичними показниками. Повідомив, що запального процесу у позивача не було, а ліквація була - це істікання ліквори, ток ліквори іде з рани. Після того позивачу провели хірургічну обробку та зашили рану і процес зупинився. Крім того вказав, що хворим з компресією спинного мозку проводять оперативне втручання з відібранням гістологічного матеріалу, який направляють на дослідження. Іншим чином відібрати матеріал для гістології теоретично можливо - шляхом біопсії, однак це дуже травматична операція і має свої наслідки. А якщо у хворого є компресія, то необхідно лише оперативне втручання. Через шкірна біопсія спинного мозку не є стандартною процедурою в Україні, тим більше великі ризики ускладнень, може відкритись кровотеча, може спровокувати ріст пухлини. Біопсія - це маленька операція, направлена на видалення частини тканини, а позивачу видалили всю тканину. В конкретному випадку позивача ОСОБА_3 якщо є компресія спинного мозку, ризик біопсії високий, тобто необхідно спочатку проводити видалення пухлини а вже потім - гістологічний висновок. Пояснив також, що через шкірну функцій на біопсію неможливо проводити замість поперекових пунцій. Поперекові пунції робляться для того, щоб брати спинномозкову рідину. В конкретному випадку позивача поперекова пунція не дасть гістологію пухлини, оскільки там кінцева цистерна мозку, там немає тканини, там корінці, для гістології необхідна тканина. Єдиний спосіб встановити наявність онкопроцесів в організмі - видаляти утворення і направляти матеріал на гістологічне дослідження. Тим більше, за наявності томографічного обстеження, погіршення стану хворої, коли є компресія спинного мозку на рівні 1-2-3 хребців, є дані, що це ураження вогнищеве, то в даному випадку ставляться показання до операції, проводиться оперативне втручання і матеріал відправляється на гістологічне дослідження. Це був єдиний варіант у даному випадку. Прогресуюче погіршення стану хворої - є показанням до операції, тому, що операції при патологіях спинного мозку направлені на те, щоб зберегти функціональний стан людини. Наслідок не проведення операції - прогресуючий ріст пухлини, відмова нижніх кінцівок, відсутність рухів, паралізація тощо. Крім того зазначив, що неможливо було видалити новоутворення в ході проведення операції без часткового видалення залучених в його вісь нервових тканин, оскільки вони знаходяться близько. Поставлений позивачу діагноз - це погранична між злоякісною, тому таких пацієнтів направляють на хіміотерапію в онкодиспансер, щоб не було подальшого розвитку тканини. Наслідки не проведення такої терапії - прогресуючий ріст. Заміну корінців (пластику) можливо лише робити після лікування основного захворювання. З урахуванням даних МРТ досліджень позивача єдиним правильним, спів розмірним та адекватним варіантом було проведення оперативного втручання з відібранням гістологічного матеріалу.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 лікар-нейрохірург, завідуючий ІІ нейрохірургічним відділенням швидкої допомоги, повідомив, що був залучений до проведення експертизи, при проведенні експертизи вивчались всі матеріали, всі історії хвороби, всі висновку, все разом переглядалось та робився аналіз всієї інформації, на підставі чого і робився експертний висновок. Зазначив, що наявність пухлини можна встановити за допомогою МР томографії, це достатньо об'єктивний метод, який дозволяє виявити пухлину. Гістологічний її характер можна визначити лише шляхом гістологічного дослідження. До проведення операції можливо зробити лише припущення щодо характеру утворення. Характер пухлини встановлюють патологоанатоми по гістологічному дослідженню - це мікроскопія, проводиться спеціальне дослідження тканини. Нейрохірург дає клінічний діагноз, перед операцією він ставить лише попередній діагноз на підставі припущення, який дозволяє виставити показання до операції. Кінцевий діагноз він робить на підставі висновку свого патологоанатома. Також пояснив, що патологоанатом жива людина, він може помилятися, патологоанатомічне заключення робиться не автоматично, він дивиться препарати та відповідно своїм знанням та досвіду робить висновок. По однаковим препаратам іноді різні патологоанатоми роблять різні висновки. Спеціалісти МРТ у своєму заключенні не пишуть «пухлина», а зазначають «об'ємне утворення», а це може бути і не пухлина, а запальний процес, але це точно була не грижа. Кінцевий діагноз позивача згідно експертизи гранульома. Ті лікарі, які ставили позивачу показання до операції, могли помилитись, вони живі люди. Також зазначив, що наявність високого титру RW не є протипоказанням до втручання. Це більше попередження лікаря, що йому потрібно бути обережним, для пацієнта в цьому разі ніяких наслідків не можу бути. Операція, пов'язана з втручанням на спинному мозку може потягти достатньо грубе неврологічне порушення. Лікарі при проведення першої операції повинні були позивача про це попередити про ризик таких ускладнень. Також пояснив, що при рівні цитозу, який був виявлений у позивача, це могло бути через запальний процес, наявністю крові в лікворі, післяопераційним періодом, враховуючи який склад цитоза. Однак це не може призвести до якихось наслідків, зазвичай цироз зменшується на протязі лікування. При цьому також зазначив, що само по собі об'ємне утворення вже 100% показник до оперативного втручання, оскільки воно викликає загрозу давлення, порушення кровообігу спинного мозку, що в свою чергу може потягти за собою серйозні наслідки - порушення руху, нерухливість людини, летальні наслідки. Для того, щоб попередити ці ускладнення, навіть якщо вони у людини не розвиватися в цей момент, або ці клінічні прояви лише такі, що іноді проявляються, або вони не грубо виражені, але за наявності об'ємного утворення з ризиком давлення спинного мозку, завжди передбачається збільшення клінічних проявів, а це само по собі вже є показанням до втручання. А будь-яке втручання на спинний мозок також пов'язано з втручанням на обонку спинного мозку, на судини мозку, на корінці спинномозкові, та це само по собі вже може потягти до серйозних наслідків. Тому лікарі таких пацієнтів завжди завчасно попереджують про можливі ускладнення. У даному конкретному випадку єдиним, адекватним, спів розмірним варіантом лікування було оперативне втручання. Судячи з усього у даному випадку помилки у винесення показань до втручання не було. Є певні клінічні вимоги. Якщо ж відразу ставився діагноз позивачу сифілітична гранульома, яка могла виглядати як об'ємне утворення, потрібно було б проводити специфічний курс терапії, медикаментозної. Спочатку чекати регресу цього можливого утворення, але тоді це питання не ставилось на перший план. Та форма сифіліса, яка була виявлена у позивача згідно висновку, це не гостра форма захворювання. Це тривале носіння. Однак наявність сифіліса не виключає у позивача наявність пухлини. Сучасні лікарі спину з нейросифілісом зустрічають дуже рідко. Це практично нонсенс в сучасній медицині, це захворювання ХХ тисячоліття. Лікування його медикаментозне, без хірургічного втручання. Сучасна медицина практично не зустрічається з нейросифілісом. Направленість думки у лікарів у цей бік немає навіть, вони це і припускати не будуть, бо це історично забута хвороба. Навіть венеролог, який з цим працює не припустив таку форму сифілісу у позивача.

Допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста ОСОБА_20 лікар-патологоанатом зав. відділенням патологічної анатомії ХОКОЦ, повідомила, що була залучена до проведення експертизи та здійснювала дослідження мікропрепаратів. Пояснила, що висновки, викладені в експертному дослідженні підтримує, а також згодна з викладеною у ньому морфологічною картиною. У позивача дійсно було ураження спинного мозку гумозне, сифілітичного характеру, всі формування говорять про специфічність ураження. Серологічне дослідження було підтвердженням діагнозу на люіс. Зазвичай лікарі пишуть гістологічні відповіді, повинні мати ще додаткове підтвердження. В даному випадку зазначено, що за допомогою серологічного дослідження підтверджуються дані, які мікроскопічно описані та вони всі разом співвідносяться.

Допитаний в судовому засіданні в якості спеціаліста ОСОБА_21 лікар судово-медичних експертиз, повідомив, що всі експертизи проводяться у відповідності до діючого законодавства, згідно з яким експертиза може проводитись при наданні особою, яка призначила експертизу, всіх матеріалів справи, медичної документації, а також всіх речових доказів, які мають відношення до справи. Мікропрепарати мали одну із ключових ролей при проведенні даної експертизи, щоб можливо було встановити характер патологічних змін, які мали місце у пацієнта. Ці мікропрепарати неодноразово були запитані у суду, однак були надані самим позивачем. Експертне дослідження цих препаратів проводилось в умовах ХОБСМЕ патологоанатомами та зав.відділенням судово-мед гістології у присутності позивача. Все, що було встановлено в процесі дослідження, зазначено у дослідницькій протокольній частині експертизи. Висновок формулюється на підставі запитань, які поставлені судом. У даному випадку нейросифіліс мав пухлиноподібний процес. Пухлина та пухлиноподібне утворення - це різні поняття. Деякі інфекційні хвороби у своєму процесі, коли вони протікають довго, вони утворюють тканину, але це не є пухлиною. На момент звернення за допомогою МРТ дослідження у позивача було діагностовано пухлиноподібний процес. Дослідження не визначає пухлевий це процес чи ні. Це можуть сказати лише патологоанатоми, коли дивляться препарати. Будь-який об'ємний процес у головному чи спинному мозку потребує в його видаленні, в іншому випадку - смерть пацієнта внаслідок набряку головного мозку. Якщо позивачу на той момент не видалили пухлиноподібне утворення, то смерть настає дуже швидко. Пухлина чи пухлиноподібне утворення прорастають скрізь тканину та оплутує собою корінці спинного мозку. Технічно видалити ці дуже тонкі корінці неможливо у всьому світі. У цьому випадку або все радикально видаляють, або не видаляють. В історії хвороби є інформована згода позивача на проведення операції. У позивача виявлено пухлиноподібне утворення, яке потребувало у проведенні оперативного лікування, в його видаленні. Висновки зроблені на підставі мікропрепаратів позивача, які позивач сама доставила для проведення експертизи, але це не означає, що це препарати саме позивача. ХОБСМЕ не є лікувально-діагностичним закладом, тому і не мало змоги самостійно обстежити позивача. Зауважив, що позивача необхідно дообстежити в умовах спеціалізованого лікувального закладу, щоб встановити точний діагноз. При цьому зауважив, що у приміщенні ХОКЛ позивач була обстежена належним чином, виходячи із своїх скарг. До консультативного обстеження було залучено лікаря-венеролога. В експертизі припущення викликає характер об'ємного утворення, а не наявність пухлиноподібного утворення, що підтверджено й даними комп'ютерної томографії. Як такова пухлина із групи «пухлина» у позивача відсутня, однак наявним було пухлиноподібне утворення, яке потребувало видалення. Крім того, зазначив, що у всьому світі діагноз ставлять не лише по основним стеклам, а на підставі дообстеження, клінічних даних, огляду, комп'ютерної томографії. При проведенні експертного дослідження вони все дослідили. У позивача за даним комп'ютерної томографії було встановлено пухлиноподібне утворення. Якщо його не видалили б вчасно, це призвело би до неминучої смерті. Навіть, якщо лікарі ХОКЛ такого діагнозу не встановили, на підставі того, що вони виявили, позивач потребувала в проведенні оперативного втручання, на яке ви наддали свою згоду. Лікарі ХОКЛ рятували життя позивача від об'ємного процесу. Обстеження позивача було проведено згідно стандартів надання допомоги даної категорії хворих. Встановленні інших діагнозів потребувало б більше часу та витрат. Не погоджується з тим, що пухле видний процес, який було виявлено у позивача у спинному мозку, міг лікуватися медикаментозно, бо він потребував оперативного втручання. Крім того, звернув увагу на той факт, що стекла були надані позивачем, а це не означає, що мікропрепарати належать позивачу. Крім того, зауважив, що на свіжих виготовлених препаратах краще видно матеріал, а якщо їх зберігати роками незрозуміло в яких умовах, то можливість дослідження зменшується. Остання була присутня особисто при їх дослідженні, що є порушенням законодавства про експертизу, оскільки втручання будь-кого в процес проведення експертизи тягне за собою кримінальну відповідальність. Патологоанатоми були залучені до проведення експертизи, які і досліджували сказані мікропрепарати позивача, всі висновки обговорювались разом з ними. Зазначив, що наявність сифілісу у пацієнта може бути шкідливим і для пацієнта, і для лікаря. Якщо є такий процес в організмі, особливо коли він пошкоджує нервову систему, зокрема, спинний мозок, це завжди тягне за собою які-небудь об'ємні процеси та це ураження розповсюджується далі. І якщо не лікувати відповідною терапією, часто призводить це до смерті. У будь-якому випадку оперативне втручання показано у найкоротші строки, не дивлячись на супуню патологію.

Допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста ОСОБА_9 доцент кафедри патологічної анатомії ХНМУ, к.мед.н., повідомила, що була залучена до проведення експертизи та здійснювала дослідження мікропрепаратів - матеріал, видалений із спинного мозку. Було виявлено продуктивне запалення у виді гранульоми. Специфіку препаратів не змогли подивитись, оскільки повинен бути фермент, а ферменту немає, тому ферментний метод неможливо було використовувати, оскільки вартість реактивів становить приблизно 2000 дол. або євро на 20 досліджень. Крім того, препарати позивача вже не годні для цього через великий проміжок часу відібрання. Під час перебування на стаціонарному лікуванні цього теж неможливо було зробити, оскільки у них немає таких реактивів, їх необхідно замовляти за кордоном. У них їх поки що немає, у 2005 році їх теж не було. Мікропрепарати вона дивилась консультативно, макроскопічно матеріалу вона не бачила. При цьому також зазначила, що слово «пухлиноподібне» не означає «пухлина», це означає просто збільшення. В наданих на дослідження препаратах гістологічно пухлини не було. Зауважила, що у позивача був не запальний процес, а саме гранульома, оскільки є маленькі нюанси між ними. В наданих мікропрепаратах була маленька гранульома, невеликий набряк, повнокрів'я, нічого більшого. При цьому треба враховувати, що операційний матеріал ОСОБА_3 був доставлений в ХОКЛ. Далі черговий патологоанатом, вирізає фрагмент, далі ці фрагменти запускаються до певних розмірів та робиться препарат. Вона дивилась лише препарат, що було макроскопічно вона не бачила. Вказала, що препарат - це 5 мікрон. Могло бути, що зрізали верхню частину утворення і вони цю верхню частину і побачили. А що було далі, які куски, невідомо. Можливо необхідно було підрізати ще препарат. Там ще були десь кусочки. Блоки надані на обстеження не були. Крім того, повідомила, що гранульома позивача дійсно нагадувала сифілітичну гранульому по відповідним ознакам. Але точно стверджувати це неможливо. Потрібні додаткові дослідження проводити, щоб встановити характер гранульоми. Їх методи не дозволяють це виявити. Додатково пояснила, що при будь-якому видаленні утворюється набряк. Коли видаляють матеріал, слідує пошкодження тканини, тому утворюється набряк. Це не патологія, це як наслідок операції, вона реагує на іісічення. А ось продуктивне запалення - це патологія. Слово «пухлиноподібне» утворення пишуть тоді, коди дивляться макроскопію. Її вона не бачила, оскільки не первинно оглядала видалений фрагмент. Слово пухлевидне не означає однозначно пухлина, це подібний пухлині макроскопічно. Якщо вони отримують матеріал та не знають що це, та він великих розмірів, вони завжди пишуть пухлиноподібне. А потім на підставі мікроскопії вирішують, що це.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_22 лікар-нейрохірург КЗОЗ, повідомив, що він є лікуючим лікарем позивача. У ОСОБА_3 був прогресуючий перебіг захворювання. З її слів та медичної документації, що була наявна, неврологічні порушення у виді рухових розладів у неї прогресував. Останній місяць при МРТ дослідженні було виявлено новоутворення з компресією спинного мозку. Якщо є новоутворення, яке спричинює зміни в неавральній структурі, дає прогресуючий перебіг - це абсолютний показник для хірургічного втручання у відповідності до стандартів та медичної літератури. Якщо при операційному втручанні хірург бачить , що новоутворення вже проростає у важливі структури, радикальна хірургія не виконується, тому, що це дуже впливове для життя хворого. Видаляється утворення, яке можливо видалити, а потім ці структури направляються для дослідження, а потім вже призначається терапія і проводиться лікування. Теж саме було проведено і позивачу. Структури корінців, які можна було функціонально трактувати як малозначущі, були видалені. При цьому повне видалення пухлини не можливо було робити, оскільки це спричинило би повні нервові розлади, незворотного характеру. Пухлина - це тканина, яка змінена, вона потім направляється на дослідження. Якщо виникають якісь суперечки, то проводиться повторне дослідження, яке уточнює ситуацію. Якщо брати МРТ дослідження у динаміці, то нажаль, ситуація прогресувала у позивача. Тобто хірургія, яка була проведена, була парціальна, а потім потрібно або додавати якісь варіанти лікування утворення, або нажаль воно буде прогресувати, що і призвело потім у позивача до повторного хірургічного втручання. Пластика у цьому випадку не виконується, і пластика неефективна, оскільки такі пацієнти прогресуючі. Іноді вона навіть протипоказана. При втручанні з приводу новоутворення спинного мозку повідомив, що є варіанти ускладнень: неврологічні та запальні ускладнення. Може призвести до різкого порушення функцій ніг. Якщо не проводити втручання, це розвивається у 100% випадках. Якщо проводити втручання, це шанс, який спасає життя. Зазначив, що аналіз біопсія - це коли беруть тканину з людини та потім готують гістологічні препарати та проводять гістологічне дослідження з виявлення характеру тканини. При наявності пухлин, які дробляться, які мають 4-ту або до 7-ї ступінь, іноді виявляють спікливі клітини при аналізі спинномозкової рідини (пунції). Однак є ризик приблизно 60-70%, що при пунції у хворого з новоутворенням може бути неврологічне погіршення внаслідок пунції. Ця пунція вважається агресивною та досить ризикованою. Вона протипоказана у всіх клініках світу, якщо є новоутворення колеса спинного мозку або кінського хвоста, вона не робиться, це великий ризик для хворого. У 2007 році брали пунцію після оперативного втручання, для того, щоб знизити тиск. Було повторне втручання, повторно зашивали рану. І ось після цього робили повторні пунції, щоб запобігти витіканню із рани, щоб рана загоїлась, щоб не було ризику менінгіту. Були такі показання для того, щоб брати пунцію стільки разів. До проведення першої операції протипоказання були до пунції, показів не було. Після 2-ї операції у позивача запальний процес не відбувся, саме тому вона жива. Рана загоїлась ідеально після повторного зашивання. Інфекції не було. Зазначив, що між ризиком та інфекцією є велика різниця. Щоб запобігти ризику, було проведено повторні пунції і рана загоїлась, при їх виконання у позивача не було погіршення. Повторне втручання було більш радикальним. Симптоматика пухлини прогресувала. Гістологічне дослідження матеріалу проводив лікар ОСОБА_23. Стекла були одразу видані позивачу. При госпіталізації у позивача було виявлено ранній скритий сифіліс, який згідно протоколу було проліковано, та позивач пройшла курс антибіотикотерапії. Це є дуже примітивна інфекція, яка дуже гарно лікується. При повторній пунції, кожного разу було проведено біохімічне дослідження. Сифіліс підтвердився, його пролікували, крім того позивача консультував дермато-венеролог, позивача та її чоловіка. Після лікування результати аналізів були негативними. Нейрольюіса у позивача не було. При операції було видалено пухлину, яка проростала. Діагноз було встановлено правильно. Також це не був запальний процес, бо він лікується антибіотиками. Позивачу проводилось медикаментозне повторне лікування, але воно не дало нічого, бо це не був запальний процес. До хірургічного втручання не було температурних реакцій, було проведено повне обстеження, МРТ-дослідження. Взяти пунцію було неможливо, бо це протипоказано у випадку позивача.

Допитаний в судовому засіданні 26.04.2017 року в якості свідка ОСОБА_8 повідомив суд, що він колись був одружений з ОСОБА_3, наразі перебувають у розлученні, однак він підтримує сімейні стосунки із позивачем, проживає разом із нею та допомагає, оскільки позивач потребує сторонньої допомоги. Пояснив, що до першої операції ОСОБА_3 пересувалась сама, своїми ногами., лише тільки ногу тягнуло. Спочатку звернулись до лікарні, оскільки позивач відчувала болі у праві нозі. Після операції 2005 року ОСОБА_3 могла йти по коридору у лікарні, при цьому трималась за поручні, праву ногу тягнуло, а ліва ледве-ледве пересувала. Якщо поставити, то могла трохи рухатись. У лікарні сказали про необхідність пройти хіміотерапію, обіцяли, що з часом буде ходити з палицею через півроку. В інституті радіології йому відмовили від проходження цієї терапії, оскільки ОСОБА_3 її могла не витримати та це нічого не дасть. Потім зі всіма аналізами, стеклами звернувся на Померки. Після проведення дослідження повідомили, що у ОСОБА_3 немає пухлини, все у неї нормально. Після другої операції 2007 року позивачка ногу тягнуло. Катетер стояв, відчувала постійні болі, сама не могла перевертатись, коли почала сидіти, вже не пам'ятає. Зараз відчуває постійні спазми, кричить від болю, ввечері сильніше. Він мав надію на другу операцію, оскільки сказали, що після першої все було видалено. Говорили, що потрібен строк, реабілітація, сказала, що буде заново вчитися ходити як дитина. Проф. ОСОБА_11 сказав, що так, як вона ходила, вже ходити не буде, лише потихеньку пересуватися. Згодом у військовому госпіталі сказали, що якби ми приїхати туди, позивач ходила би.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, допитавши свідків та спеціалістів, дослідивши матеріали справи, матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи, медичну документацію, оцінивши надані докази кожний окремо та у їх взаємозв'язку, дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи обґрунтованість позовних вимог позивача, суд виходить з наступного.

Як на правову підставу для звернення до суду з позовом до КЗОЗ «ОКЛЕМД та МК», позивач посилається на ст.3,49 Конституції України, ст.6, 39 Основ законодавства України про охорону здоров'я, вважає, що їй було спричинено значну шкоду здоров'ю та каліцтво, порушено її право на охорону здоров'я, зокрема, право на належну медичну допомогу та право на отримання достовірної інформації щодо стану свого здоров'я.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 23.05.2005 року була госпіталізована з поліклінічного відділення Харківської обласної лікарні на стаціонарне лікування (планово) до нейрохірургічного відділення з діагнозом об'ємне утворення на рівні Тh12-L1 хребців. Цей факт підтверджується направленням на стаціонарне лікування від 23.05.2005 року, за підписом лікаря ОСОБА_24

Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого №6239/685, 23.05.2005 року зав.відділенням ОСОБА_4 було проведено первинний огляд ОСОБА_3, остання скаржилась на слабкість, розлад чутливості у правій нозі, болі в поперековому відділі, більше справа. Об'єктивно в неврологічному статусі відмічався глибокий парез правої нижньої кінцівки, позитивний симптом Россолимо та Вассермана зправа, гіпестезія за корінцевим типом L4-S1, нетримання сечі.

Лікарем ОСОБА_4 складено план обстеження та лікування пацієнта ОСОБА_3, з яким остання ознайомилась, про що свідчить її підпис у медичній картці стаціонарного хворого аркуш 1 п.18.

З матеріалів справи вбачається, що 25.05.2005 року ОСОБА_3 проведено рентгенографію нижньо-грудного та поперекового відділу хребта, за результатами якого патології не виявлено.

27.05.2005 року проведено огляд гінекологом, патологій не виявлено.

Також 27.05.2005 року ОСОБА_3 проведено магнітно-резонансне томографічне дослідження хребта №3115, за результатами якого на МР-томограммах попереково-кресцового відділу хребта на рівні тіла L1 та нижніх відділів Тh12 інтрадурально єкстрамедуллярно справа візуалізується утворення розміром 43х15мм, неправильної форми, з нерівними контурами, з широкою основою, яка прилягає до оболонки передньої поверхні дуального мішка, що компрес сує речовину спинного мозку. На цьому рівні відмічається розширення хребтового каналу та між хребтового отвору у сегменті Тh12-L1. Висновок: інтрадуральне єкстрамедуллярне об'ємне утворення з компресією спинного мозку (менінгеома?). Протокол мрт-дослідження хребта складено за підписом кмн ОСОБА_25.

Комплекс серологічних досліджень на сифіліс №3367 - позитивний,, кількісний титр RW1:320. 01.06.2005 року ОСОБА_3 консультовано дерматовенерологом, встановлено діагноз «ранній скритий сифіліс» та рекомендовано антибіотикотерапію.

Також 13.06.2005 року ОСОБА_3 було проведено огляд терапевтом - даних на терапевтичну патологію не виявлено.

Крім того, з вказаної медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 вбачається, що лікарями ХОКЛ також виконано ультразвукове дослідження внутрішніх органів, клінічні аналізи крові та сечі, електрокардіоргамму. ОСОБА_3 проводився огляд спеціалістами лікарні.

Як вбачається з матеріалів справи та медичної карти стаціонарного хворого №6239/685 операція була запланована на 14.06.2005 року. ОСОБА_3 надала свою згоду на операцію щодо видалення утворення, про можливі наслідки попереджена, при цьому поверх підпису продовжено далі: а саме, що відновиться на протязі 6 місяців та буде злегка шкутильгати, інші наслідки виключаються. (аркуш 44 на обороті карти).

Оперативне втручання - Ламінектомія D12-L2 було проведено 14.06.2005 року з 11:45 по 16:00 год, оперував ОСОБА_4, асистував ОСОБА_22. Згідно запису медичної карти стаціонарного хворого, який міститься на аркуші 45 в процесі операції був «иссичен конгломерат опухоли с вовлечением корешков». Крім того, на аркуші 9 карти - міститься запис, про часткове видалення пухлини.

Гістологічне заключення після операції №23069-78 від 22.06.2005 року: дедиференційована астроцитома з множинними вогнищами ішемічних некрозів та запалення. Підпис стоїть, прізвище патологоанатома не значиться.

З пояснень представника відповідача ОСОБА_13 вбачається, що патогістологічний висновок після операції видалення новоутворення спинного мозку у гр. ОСОБА_3 у 2005 р. про наявність дедиференційованої астроцитоми підготовлений лікарем-патоморфологом вищої категорії, кандидатом медичних наук, доцентом кафедри патанатомії Харківського національного медичного університету, головним патологоанатомом (на той час) міськздороввідділу ОСОБА_23, яка має стаж роботи понад 40 років.

Цей факт підтверджується даними журналу гістологічного дослідження, номер запису 6985, наданого представником відповідача в судовому засіданні 30.05.2017 року.

З медичної карти стаціонарного хворого №6239 вбачається, що післяопераційна рана зажила первинним загоєнням. В неврологічному статусі спостерігався нижній парез з порушенням акту ходи, парагіпестезія.

ОСОБА_3 було виписано 24.06.2005 року з клінічним діагнозом: пухлина (дидеференційована астроцитома) конуса спинного мозку та кінського хвосту на рівні L1-L2 хребців. Нижній пара парез з порушенням акту ходи, парагіперстезія. Сфінктерні порушення. Стан після операції (14.06.2005) - ламінектомія D12-L2, видалення інтрадуральної пухлини конуса спинного мозку та кінського хвосту на рівні L1-L2 хребців. Рекомендовано: зняття швів на 13-14 добу п/о; корекція дізуричних розладів (після відновлення міхурового рефлексу видалення постійного катетера сечового міхура); антибактеріальна терапія (ампіокс по 1 таб. х 4 р/д до загоєння рани, зняття швів); терапія уросертиками (5-НОК по 2 таб. х 3 р/д) до відновлення спонтанного сечовиведення; лікування у онколога ХОКОД.

Згідно запису в медичній картці №6239, датованого 25.05.2005 року, у ОСОБА_3 відсутні претензії. Від транспортування в спеціалізоване відділення відмовилась, про що свідчить відповідний запис від 24.06.2005 року.

Також матеріали справи не містять відомостей про проходження ОСОБА_3 додаткової протипухлинної терапії в спеціалізованих онкологічних закладах.

При повторній госпіталізації в нейрохірургічне відділення ХОКЛ 07.11.2005 року для контрольного обстеження стан хворої був відносно задовільний, в неврологічному стані відмічався нижній пара парез, гіпестезія з L5 дерматома, було проведено МРТ- дослідження хребта №4747 від 09.11.2005 року, на якому виявлені МР-ознаки рубцово-спайкових змін в хребтовому каналі на рівні тіл хребців Th12-L2, констатовано продовжний ріст пухлини. Виконана висходяча позитивна КТ-мієлографія від 10.11.2005 року №35478 виявила ознаки блоку субарахноїдального простору на рівні верхньої замикаючої пластинки тіла хребця Th12 (рубцово-спайковий процес? Продовжений ріст пухлини спинного мозку?). Крім того, з вказаної медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 вбачається, що лікарями ХОКЛ також виконано ультразвукове дослідження внутрішніх органів, клінічні аналізи крові та сечі, електрокардіоргамму. ОСОБА_3 проводився огляд спеціалістами лікарні. Рекомендації керівника нейрохірургічної клініки професора ОСОБА_11: у теперішній час нейрохірургічне лікування не показано, продовжити лікування у онколога та невропатолога за місцем мешкання. Хвору без змін було виписано 18.11.2005 року. Вказані факти підтверджуються даними медичної карти стаціонарного хворого №12219. Згідно запису в медичній картці ОСОБА_3 з планом лікування ознайомлена, претензії має, однак не зазначено які саме.

В подальшому ОСОБА_3 в період з 15.08.2006 року по 26.08.2006 року перебувала на стаціонарному лікуванні у Люботинській центральній міській лікарні. Епікриз: скарги на неможливість пересуватися, болі в ногах. Цей факт підтверджується медичною картою стаціонарного хворого №369.

За направленням поліклініки ХОКЛ від 14.03.2007 року ОСОБА_3 було госпіталізовано 19.03.2007 року за скаргами на слабкість, оніміння в обох ногах (більше справа), утруднення сечовиділення. В неврологічному статусі виразний нижні пара парез з акцентом справа, нейрогенний сечовий міхур, гіпестезія L1-L4. У відповідності до плану обстеження ХОКЛ було проведено МРТ дослідження хребта 23.03.2007 року №9832, за результатами якого виявлено інтамедулярно на рівні Th12-L3, об'ємне утворення 59х19мм, висновок: стан після операції видалення об'ємного утворення зазначеної локалізації, подовжений ріст новоутворення. Рішенням клінічного розбору під керівництвом ОСОБА_11 ОСОБА_3 рекомендовано хірургічне лікування. Цей факт підтверджується даними медичної карти стаціонарного хворого №3570/439.

Згідно запису в медичній картці ОСОБА_3 з планом обстеження та лікування ознайомлена, надає згоду на проведення необхідних діагностичних та лікувальних маніпуляцій, претензії має, однак не зазначено які саме.

ОСОБА_3 було виписано 03.04.2007 року з клінічним діагнозом: пухлина (дидеференційована астроцитома) конуса спинного мозку та кінського хвосту на рівні L1-L2 хребців. Виражений нижній парапарез з порушенням акту ходи, парагіперстезія. Сфінктерні порушення. Стан після операції (14.06.2005) - ламінектомія D12-L2, видалення інтрадуральної пухлини конуса спинного мозку та кінського хвосту на рівні L1-L2 хребців. Подовжений ріст. Хвора виписується на час технічної підготовки до проведення операції.

За направленням поліклініки ХОКЛ від 09.04.2007 року ОСОБА_3 було планово госпіталізовано 09.04.2007 року зі скаргами на різку слабкість, оніміння в обох ногах (більше справа), забруднення сечовиведення. З медичної карти стаціонарного хворого №4539/546 вбачається, що ОСОБА_3 лікарями ХОКЛ виконано ультразвукове дослідження внутрішніх органів, клінічні аналізи крові та сечі, електрокардіоргамму. Запропоновані заходи лікування: оперативне лікування, мед рол по 2 табл. Х 2 р/д.

Згідно запису в медичній картці ОСОБА_3 з планом обстеження та лікування ознайомлена, надає згоду на проведення необхідних діагностичних та лікувальних маніпуляцій, претензії має, однак не зазначено які саме. Крім того, на аркуші 37 карти наявна інформаційна згода ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на проведення операції в умовах загальної анестезії та про попередження можливих наслідків для життя та здоров'я, запис від 10.04.2007 року.

Оперативне втручання було проведено 11.04.2007 року. Згідно даних вказаної карти, операція - 11.04.2007 року - Зовнішній та внутрішній менінголіз, радікулоліз. Видалення пухлини кінського хвосту та конусу спинного мозку на рівні D12- L3 (оперував проф.. ОСОБА_11, асистували - доц.ОСОБА_12 ОСОБА_4, ОСОБА_5.) Гістологічний висновок після операції №13956-58 від 23.04.2007 року - мікроскопічно у надісланому матеріалі структура неврілеммоми спинного мозку. В післяопераційному періоді спостерігалась раньова лікворрея, виконувалась в тому числі ендолюмбальна санація ліквора. В неврологічному статусі відмічалась нижня параплегія, парагіпестезія, сфінктерні порушення. Лікарями ХОКЛ проведено ультразвукове дослідження органів, клінічні аналізи крові та сечі, аналізи спинномозкової рідини, біохімічні аналізи крові, електрокардіоргамму. ОСОБА_3 проводився огляд спеціалістами лікарні. Після загоєння рани, ОСОБА_20 було виписано у відносно задовільному стані з рекомендаціями подальшого лікування у невропатолога за місцем мешкання та повторної госпіталізації в нейрохірургічне відділення ХОКЛ через 3-4 тижні для проведення відновлювального лікування.

Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого №7205/935, під час знаходження ОСОБА_3 на лікуванні в нейрохірургічному відділенні ХОКЛ з 12.06.2007 року по 14.06.2007 року позивач скаржилась на відсутність рухів, оніміння в ногах, утруднення сечовиділення. В неврологічному статусі: виразний нижній пара парез з акцентом справа та виразна гіпестезія з L1 дерматома, нейрогенний сечовий міхур. Лікарями ХОКЛ виконано клінічні аналізи крові та сечі. ОСОБА_3 проводився огляд спеціалістами лікарні. Була виписана для подальшого лікування у невропатолога за місцем мешкання. Рекомендовано: повторна госпіталізація до ХОКЛ 09.07.2007 року для проведення відновлювального лікування. Вказана медична карта містить запис про ознайомлення ОСОБА_3 з планом обстеження та лікування, вона надає згоду на проведення необхідних діагностичних та лікувальних маніпуляцій, від запропонованої люмбальної пунції відмовилась, претензії має, однак не зазначено які саме.

Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого №5943/684, ОСОБА_3 проходила лікування в нейрологічному відділенні ХОКЛ з 23.10.2007 року по 08.11.2007 року з діагнозом: пухлина (неврілемомма) кінського хвосту та конусу спинного мозку на рівні D12-L3, виразний нижній пара парез, парагіпестезія, сфінктерні порушення. Об'єктивно стан хворої відносно задовільний. В неврологічному статусі відмічалась нижня параплегія, глибока гіпестезія, до ступеня анестезії зліва, сфінктерні порушення. Лікарями ХОКЛ проведено наступні обстеження: клінічні аналізи крові та сечі, обстеження ЄКГ (29.10.2007) - синусова тахікардія, порушення провідності по лівій передній гілці пучка ОСОБА_7. Диффузні зміни міокарда; Нефролог (26.10.2007) - спинальний сечовий міхур, восходящій пієлонефріт. ОСОБА_3 проводився огляд спеціалістами лікарні. Проведено курс судинної, седативної, метаболічної, аналгетичної терапії. Виписана під нагляд та лікування у невропатолога за місцем мешкання. На зворотній частині вказаної медичної карти міститься запис: «Делая запись в ноябре 2005 года в документах, прилагаемых к истории болезни о том, что я ОСОБА_3 имею притензии к лечению, я имела ввиду процесс медикаментозного лечения, так как вопросы хирургического лечения поднимались 15.06.2005 года. Бальная ОСОБА_3 и подпись».

Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого №5943/684, в період з 13.05.2008 року по 26.05.2008 року ОСОБА_3 проходила лікування у нейрологічному відділенні ХОКЛ. Огляд пацієнтки здійснювався спільно зав.нхв ОСОБА_27 та лікарем ОСОБА_5. ОСОБА_3 скаржилась на оніміння , відсутність рухів у ногах, затримку сечі, кала. Неврологічно: нижній пара парез (дистально - елегія з обох сторін, проксимальні зліва М-0б., справа - 2б.) Нижня парагіпестезія (дистальна анестезія з обох боків, S1б.) Сфінктерні порушення. Згідно запису у картці ОСОБА_3 з правами та обов'язками, діагнозом, планом обстеження та лікування не ознайомлена, претензії до лікування має, але не зазначено які саме. Лікарями ХОКЛ проведено ультразвукове дослідження внутрішніх органів, єхокардіоргаму, клінічні аналізи крові та сечі, аналізи спинномозкової рідини, біохімічні аналізи крові, електрокардіоргамму. ОСОБА_3 проводився огляд спеціалістами лікарні. У відповідності до плану обстеження ХОКЛ було проведено МРТ дослідження хребта 23.08.2008 року №15268, за результатами якого на мр-томограммах нижньо-грудного та попечеково-кресцового відділів хребта інтрадурально на рівні Th12-L3 виявлено утворення, яке включає в себе кістозний та солідний компоненти, загальним розміром, який досягає 114х19 мм, неправильної форми, з нечіткими контурами, який здійснює на Т2ви гіперінтенсивний, а на Т1ви неоднорідно гіпоінтенсивний мр-сигнал. Корінці кінського хвоста не дифференцируються. Остисті отрістки на рівні Th12-L2 відсутні. Висновок: стан після операції видалення об'ємного утворення вказаної локалізації Подовжений ріст новоутворення. Рекомендовано дослідження з констатуванням. ОСОБА_3 проводився огляд спеціалістами лікарні. Згідно даних карти (аркуш 24) хвора щодня залишає стаціонар у 15:00 годині та з'являється у відділенні о 9:30 у супроводі чоловіка. 24,25,26,05.05.2008 року хвора у відділенні була відсутня. Оперативне лікування не показано, рекомендовано - санація уроінфекції. ОСОБА_3 виписана для подальшого лікування у невропатолога за місцем мешкання.

У графі «Патологоанатомічний діагноз» вказаної медичної карти міститься наступний запис: «Прошу восстановить функции поврежденного спинного мозга после травмы в отделении реанимации 12.04.2007 года. В связи с тем, что на момент подписи об отсутствии претензий не знала, что у меня вытек спинной мозг, был воспалительный процесс, а также такое количество пунций может привести к парализации ног, мою подпись прошу считать недействительной. Прошу также восстановить удаленные хирургическим путем корешки конского хвоста 14.06.2005 года ОСОБА_4 Факт скрытия информации о частичном удалении образования 14.06.2005 года в случае дальнейшего бездействия и все остальное буду обжаловать в суде. Заключение гистологического обследования, отрицающее наличие опухоли прилагается (институт радиологии) Подпись ОСОБА_3.»

В подальшому ОСОБА_3 в період з 27.08.2012 року по 03.09.2012 року перебувала на стаціонарному лікуванні у КП «Люботинська ЦМЛ». Епікриз: скарги на оніміння нижньої частини тіла, слабкість в ногах, неможливість самостійно пересуватись, нетримання сечі, раптові болі та судоми в ногах. Цей факт підтверджується медичною картою стаціонарного хворого №2289/461.

Згідно протоколу МРТ-дослідження хребта, проведеного Харківською обласною клінічною лікарнею 26.09.2008 року: на мр-томограмах нижньо-грудного та попечеково-кресцового відділів хребта інтрадурально на рівні Th12-L3 виявлено утворення, яке включає в себе кістозний та солідний компоненти, загальними розмірами, які досягають 114х19 мм, неправильної форми, з нечіткими контурами, який здійснює на Т2ви гіперінтенсивний, а на Т1ви неоднорідно гіпоінтенсивний мр-сигнал. Корінці кінського хвоста не дифференцируються. Остисті отрістки на рівні Th12-L2 відсутні. Висновок: стан після операції видалення об'ємного утворення вказаної локалізації. Продовжний ріст новоутворення. Рекомендовано дослідження з констатуванням. В порівнянні з даними МРТ-дослідження від 28.03.2008 року - динаміки не виявлено.

Зазначений факт підтверджується даними дисків із записом МРТ-досліджень, оглянутих в судовому засіданні 26.04.2017 року.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 26.07.1999 року №184 «Про затвердження форм облікової статистичної документації, що використовується в стаціонарах лікувально-профілактичних закладів» затверджена форма №003/о «Медична карта стаціонарного хворого». Згідно наказу Міністерства охорони здоров'я України від 03.07.2001 року №258 "Про затвердження типових інструкції щодо заповнення форм первинної медичної документації лікувально-профілактичних закладів», що був чинний на час спірних правовідносин, медична карта стаціонарного хворого (форма№003/о) є основним медичним документом стаціонару, який заповнюється на кожного хворого. Ведеться в усіх лікарнях, стаціонарах диспансерів, клініках ВУЗів та НДІ, а також санаторіях. Медична карта стаціонарного хворого вміщує всі необхідні дані, які характеризують стан хворого протягом всього періоду перебування в стаціонарі, організацію його лікування, дані об'єктивних обстежень та призначень. Дані медичної карти стаціонарного хворого дають можливість контролювати правильність організації лікувального процесу і використовуються для видачі довідкового матеріалу за запитами відомчих закладів (суд, прокуратура, експертиза тощо). Паспортна частина, діагноз лікувального закладу, який направив хворого, діагноз при госпіталізації хворого заповнюється в приймальному відділенні. Лікарем приймального відділення заповнюється також спеціально відведений листок «Запис лікаря приймального відділення», в якому коротко вказуються дані анамнезу хвороби та життя, об'єктивний стан хворого. Інші записи в медичній карті, включаючи і клінічний діагноз, заповнює лікуючий лікар. У квадратах рядків 2, 4, 7, 13, 15, 17 слід вписати необхідну цифру. Якщо хворому проведено хірургічне втручання, то на другій сторінці медичної карти стаціонарного хворого вказується дата (місяць, число, години) операції, її назва, метод знеболення та ускладнення. Докладний опис операції проводиться в «Журналі запису оперативних втручань в стаціонарі». При виписці або смерті хворого вказується число проведених ліжко-днів, при цьому: день госпіталізації і день виписки (смерті) рахується як один день. В період перебування хворого в стаціонарі карта зберігається в папці лікуючого лікаря. Лікар проводить щоденні записи в форми №033/о про стан здоров'я та лікування хворого. Призначення записуються в щоденнику карти та в листку лікарських призначень. На температурному листку палатна сестра графічно відображає температуру, пульс, дихання хворого тощо.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що записи у всіх медичних картах стаціонарного хворого ОСОБА_3 виконано у порядку, встановленому законом, а тому може бути прийнятим судом до уваги як доказ.

Крім того відповідно до вимог Типової інструкції щодо заповнення форм первинної медичної документації лікувально-профілактичних закладів, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров'я України від 03.07.2001 року №258 при виписці (смерті) хворого лікуючий лікар складає епікриз, в якому коротко резюмує дані про стан хворого при госпіталізації та виписці (смерті), записує дані, обґрунтовує клінічний діагноз, вказує проведені лікувальні заходи та їх ефективність, рекомендації щодо подальшого лікування і режиму хворого.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість посилань позивача на ті обставини, що відповідачем - КЗОЗ «ОКЛЕМД та МК» при наданні виписок з історії хвороби умисно замовчувалась інформація стосовно стану її здоров'я, оскільки такий стислий, резюмуючий виклад даних передбачено законодавством України.

В якості доказу своїх позовним вимог позивачем надано до суду дослідження №59/08 від 16.04.2008 року «Інституту медичної радіології ім..ОСОБА_26 АМН України», за підписом лікаря ОСОБА_7, згідно даних якого дослідженню підлягали мікропрепарати за №23069-70/05, №23077-8/05, №13958/07, №13956-7/07. Мікроскопічно у наданих мікропрепаратах за №23069-70/05, 23073-4/05, 23075-6/05, 230077-8/05 виявлено тканину мозку з різко вираженою дистрофією гліальних клітин, очатами лімфоїдної і плазматичної інфільтрацією та обширні некрози. Пухлинної тканини в мікропрепаратах не виявлено. Крім того, виявлено обривок твердої мозкової оболонки з судинною реакцією. У наданих мікропрепаратах за №13956-7/08, 13938/07 мікроскопічно виявлено тканину мозку з набряко-літичними змінами и доброякісна неврилеммома.

Також згідно дослідження №229/04-30/07 від 29.04.2009 року «Інституту медичної радіології ім..С.П. Григорєва АМН України», за підписом лікаря ОСОБА_7, проведене за дорученням начальника Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, огляду підлягали мікропрепарати за №13958/07, №13956-7/07. У наданих мікропрепаратах за №13956-7/08, 13958/07 мікроскопічно виявлено тканину мозку з набряко-літічними змінами и доброякісна неврилеммома. У наданих мікропрепаратах за №23069-70/05, 23071-2/05, 23073-4/05, 23075-6/05, 23077-8/05 тканину мозку з різко вираженою дистрофією гліальних клітин, очатами лімфоїдної і плазматичної інфільтрацією та обширні некрози. У нервових волокнах лізіс аксонів і мієлінових оболонок, пухлинної тканини не виявлено.

Крім того, в якості доказу своїх позовним вимог позивачем надано до суду акт №1059 судово-гістологічного дослідження мікропрепаратів за №23069-70/05-23077-8/05, а також мікропрепаратів за №13958/07, 13956-7/07, проведеного Дніпропетровським ВІД СМЕ згідно даних якого у мікропрепаратах №23075-6, 23069-70, 23071-2, 23077-8, 23073-4 знаходиться тканина мозку з формуванням дрібних кіст, розповсюдженими вогнищами некрозів білої речовини спинного мозку. У мікропрепаратах №13956-7, 13958 вогнищеві розростання численних мікроміст та вогнища розплавлення тканини білої речовини спинного мозку.

Згідно гістологічного дослідження №5595-60 мікропрепаратів №23069-78/05 (5) та 13956-58/07 (2), проведеного лікарем Харківського обласного онкологічного диспансеру ОСОБА_6: в клініці необхідно виключити нейрольюис.

Разом із цим, згідно медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 №6239/685 після проведення ОСОБА_3 оперативного втручання 14.06.2005 року, гістологічний матеріал за №23069-78 було направлено для подальшого проведення патологічного дослідження. Також відповідно до даних медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 №4539/546 після проведення оперативного втручання 11.04.2007 року гістологічний матеріал №13956-58 було направлено на патологічне дослідження.

В подальшому, як вбачається з журналу гістологічного дослідження вказані мікроматеріали були видані на руки позивачу ОСОБА_3.

З цього приводу у своїх поясненнях, допитана в судовому засіданні в якості спеціаліста ОСОБА_9 зазначила, що «В наданих мікропрепаратах була маленька гранульома, невеликий набряк, повнокрів'я, нічого більшого. При цьому треба враховувати, що операційним матеріал ОСОБА_3 був доставлений в ХОКЛ. Далі черговий патологоанатом, вирізає фрагмент, далі ці фрагменти запускаються до певних розмірів та робиться препарат. Я дивилась лише препарат, що було макроскопічно я не бачила. Вказала, що препарат - це 5 мікрон. Могло бути, що зрізали верхню частину утворення і ми цю верхню частину і побачили. А що було далі, які куски, невідомо. Можливо необхідно було підрізати ще препарат. Там ще були десь кусочки. Блоки надані на обстеження не були.»

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_3 не в повному обсязі надано мікроскопічний матеріал для дослідження лікарем-патологоанатомом Інституту медичної радіології ім..ОСОБА_26 АМН України ОСОБА_7, лікарем Харківського обласного онкологічного диспансеру ОСОБА_6А та Дніпропетровським ВІД СМЕ, оскільки відсутні дані проведення досліджень мікропрепаратів за №23070, 23072, 23074, 23078, 13957 а тому таке дослідження не можна вважати об'єктивним.

Згідно даних медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_3, остання перебуває на обліку за місцем свого мешкання у Люботинській центральній міській лікарні. Вказана медична карта містить запис лікаря-невропатолога від 06.09.2006 року для МСЕК (аркуш 91 карти), де зазначено, що скарги ОСОБА_3 на відсутність рухів в ногах, неможливість самостійно пересуватись, біль у попереку, затримка сечевипускання, запори. Вважає себе хворою з 2002-2003 років, коли з'явилась слабкість в ногах. З 2005 року з'явилась біль у хребті та правій нозі. Лікувалась амбулаторно у невропатолога за місцем мешкання без ефекту. Направлена на консультацію до ХОКЛ, де і була прооперована.

На аркуші 63 медичної карти ОСОБА_3 є результати дослідження рентгенографії відділу хребта ОСОБА_3, проведеного Інститутом проблем комп'ютерної діагностики, згідно якого «определяется снижение высоты межпозвонковых пространств, уплотнение, удлинение и заострение замыкательных пластин тел позвонков и дугоотросчатых суставов, сужение межпозвонковых щелей». Висновок: «остеохондроз, спондилоартроз, фораминальный стеноз».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є інвалідом 1 групи з 01.09.2008 року у зв'язку із загальним захворюванням. Огляд проведено повторно. Висновок про умови та характер праці: потребує постійного стороннього догляду. Цей факт підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії ХАР-07 №013297від 03.10.2008 року, виданої Комінтернівською міжрайонною МСЕК.

Разом із цим за результатами огляду ОСОБА_3, проведеного 22.09.2005 року Орджонікідзевською міжрайонною МСЕК, останній встановлено 2 групу інвалідності з 20.09.2005 року, причина інвалідності - загальне захворювання, висновок про умови та характер праці - протипоказані роботи з тривалим перебуванням на ногах, переохолодження. Цей факт підтверджується довідкою серії МСЕ №009173 від 20.09.2005 року.

Згідно даних акту огляду МСЕК №1108 в період часу з 20.09. по 22.09.2005 року ОСОБА_3 була оглянута Орджонікідзевським МСЕК, за результатами якого встановлено, що у останній мали місце скарги на слабкість в ногах, оніміння в обох ногах, більше справа, забруднення ходи, болі у ногах, у поперековій області, утруднене сечовипускання. Дані об'єктивного обслідування МСЕК: стан середньої тяжкості.

Згідно даних акту огляду МСЕК №1177 в період часу з 12.09. по 21.09.2006 року ОСОБА_3 була оглянута Орджонікідзевським МСЕК, за результатами якого встановлено, що у останній мали місце скарги на слабкість в ногах, більше справа, пересувається за допомогою костилів по квартирі, гіпотрофія гомілок, дистальний ціаноз стоп, втрата чутливості. Вважає себе хворою з 2002 року, коли стала турбувати слабкість в ногах. Дані об'єктивного обслідування МСЕК: стан середньої тяжкості, рухи різко обмежені, пересувається по квартирі за допомогою родичів.

З довідки на ім'я ОСОБА_3 з відтиском прямокутної печатки Харківського обласного клінічного онкологічного диспансеру ХОКОД вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на обліку у вказаному закладі з діагнозом «Астроцитома головного мозку». Гист.№27839-43 від 14.07.2005 року Протоплазматична астроцитома з очатами некрозу.

Згідно даних акту огляду МСЕК №1279 в період часу з 16.09. по 03.10.2008 року ОСОБА_3 була оглянута Комінтернівським МСЕК, за результатами якого встановлено, що у останній мали місце скарги на слабкість в ногах, оніміння в ногах, неможливість пересуватись, затримку сечовипускання. Хворіє з 2002 року, коли з'явилась слабкість в ногах. Дані об'єктивного обслідування: стан середньої тяжкості, хвора лежить у ліжку, пересувається на колясці.

Згідно даних акту огляду МСЕК №1045 в період часу з 28.09. по 14.10.2010 року ОСОБА_3 була оглянута Комінтернівським МСЕК, за результатами якого встановлено, що у останній мали місце скарги слабкість в нижніх кінцівках, оніміння та нечутливість нижніх кінцівок, нетримання сечі. Вважає себе хворою з 2002 року, коли почала турбувати слабкість в ногах. Дані об'єктивного обслідування: стан середньої ступені тяжкості, хвора перебуває у ліжку, пересувається на колясці.

Враховуючи викладені вище обставини, можна зробити висновок, що захворювання ОСОБА_3 почалось з 2002 року та одразу після операції 14.06.2005 року у ОСОБА_3 мали місце скарги на слабкість в ногах, оніміння в обох ногах, більше справа, затруднення ходи, болі у ногах, у поперековій області, утруднене сечовипускання, що спростовує надані позивачем пояснення, згідно яких внаслідок проведення операції 14.06.2005 через 6 місяців позивач почала знову навчатись сидіти, але не повернулась чутливість та рухливість нижніх кінцівок, у позивача перестали рухатись ноги і була втрачена чутливість у ногах.

Крім того, за фактом неналежного виконання професійних обов'язків медичними працівниками ХОКЛ, за ознаками складу злочину, передбаченого ст.140 КК України, за заявою позивача проводилась перевірка правоохоронними органами. Постановою Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 13.10.2010 року відмовлено в порушенні кримінальної справи.

Вказана постанова позивачем не оскаржувалась, вона на даний час є чинною, ніким не змінена та не скасована.

За матеріалами про відмову у порушенні кримінальної справи №3534/08 за фактом встановлення правильності надання медичної допомоги гр..ОСОБА_3, 1969 року народження, лікарями КУОЗ «ОКБ-ЦЄМПиМК» судовими експертами складено Акт комісійного судово-медичного дослідження (обстеження) №170-КЭ/2011 року.. Згідно даних вказаного акту на дослідження надавались матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи №3534/08, 7 медичних карт стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення ХОКЛ на ім'я ОСОБА_3 №6239/685, №12219, №4539/546, №7205/935, №12283/1523, №5943/684 та комп'ютерний диск TDK CD -R80 з протоколами магнитно-резонансної комп'ютерної томографії хребта на ім'я ОСОБА_3 від 28.03.2008 року та 24.09.2008 року складено Акт комісійного судово-медичного дослідження (обстеження) № 170-КЄ/2011 року.

Приймаючи до уваги, що зазначений вище акт складено експертною комісією за результатами дослідження матеріалів про відмову в порушені кримінальної справи, 7-ми медичних карт стаціонарного хворого ОСОБА_3 та 1 комп'ютерного диску з протоколами магнитно-резонансної комп'ютерної томографії хребта на ім'я ОСОБА_3 від 28.03.2008 року та 24.09.2008 року, суд вважає об'єктивними підсумки, що містяться у пунктах 2, 3 оскільки вони зроблені на підставі даних, що містяться у 7 медичних картках стаціонарного хворого ОСОБА_3 та не потребують додаткового надання та дослідження комісією інших матеріалів.

Згідно п.2, 3 висновку, виходячи з даних, викладених в наданій медичній документації, об'єм проведеного дослідження, консервативного та оперативного лікування гр.ОСОБА_3 в умовах нейрохірургічного відділення ХОКЛ відповідав встановленому у лікувальному закладі діагнозу, а також вимогам «Тимчасових галузевих уніфікованих стандартів медичних технологій діагностично-лікувального процесу стаціонарної допомоги дорослому населенню в лікувально-профілактичних закладах України», затверджених наказом МОЗ України №226 від 27.07.1998 року. Наявність пухлиноподібного новоутворення каудальних відділів спинного мозку з клінічними проявами компресії спинного мозку та обумовленою нею патологічною неврологічною симптоматикою (які мали місце і на момент госпіталізації гр..ОСОБА_3 до нейрохірургічного відділення ХОКЛ 23.05.2005 року), після оперативних лікувань, проведених з метою видалення пухлиноподібного утворення відповідної локалізації, як правило, супроводжується наявністю у хворих неврологічних розладів у вигляді порушення рухових та чутливих функцій, порушенням функцій органів. Об'єктивних критеріїв, які могли би дозволити прогнозувати ступінь прояву даних неврологічних розладів, як у доопераційному, так і в післяопераційному періоді лікування хворих з онкологічною патологією, не мається. Судово-медичних даних, які свідчать про те, що лікування гр..ОСОБА_3. Л.Г. в умовах нейрохірургічного відділення ХОКЛ з 2005 по 2008 роки проводилось «невірно», не мається.

Крім того, у справі за клопотанням позивача було призначено комісійну судово-медичну експертизу, до проведення якої залучено лікаря нейрохірурга, згідно висновку якої №533-КЭ/2011 експертна комісія дійшла наступних підсумків: 1.Виходячи із порівняльного аналізу даних об'єктивного неврологічного статусу пацієнтки ОСОБА_3 при її первинному огляді у КУОЗ «ОКБ-ЦЄМПиМК» 23.05.2005 року та по теперішній час при огляді у комісії (04.04.2012 року) - за вказаний часовий проміжок має місце прогресуюча негативна динаміка в неврологічному статусі хворої з втратою функцій нижніх кінцівок (нижня в'яла сенсорно-моторна параплегія), порушеннями функцій тазових органів. 3.У відповідності з даними спеціальної медичної літератури, нервові корінці спинного мозку, які розташовані на рівні конуса спинного мозку та які входять до складу «кінського хвосту», дійсно відповідають за іннервацію нижній кінцівок та органів тазу (сечового міхура). 2,4 Враховуючи інфільтративний характер росту об'ємного утворення, його хірургічне видалення без часткового видалення втягнуту в його ріст нервову тканину (корешків спинного мозку), уявляється технічно неможливим. Поряд з цим, слідує відмітити, що проведення оперативного втручання, беручи до уваги наявність неврологічних проявів компресії спинного мозку, є обумовленим та тактично правильним, так як сама по собі наявність компресії по мірі збільшення розмірів об'ємного утворення, тягне за собою розвиток незворотних змін у речовині мозку за рахунок притаманних для вказаної патології прогресуючих запальних та нейрон-дистрофічних процесів. Таким чином, приймаючи до уваги прогресуюче збільшення розмірів об'ємного утворення вказаної вище локалізації у післяопераційному періоді (за результатами магнитно-резонансної томографії попереково-кресцого відділу хребта за період 09.11.2005 року - 25.05.2010 року), не дивлячись на те, що нейрохірургічні операції , являючись доволі травматичними, які супроводжуються ішемізацією чуттєвих нервових тканин у зоні хірургічного втручання (що в цілому, може сприяти поглибленню нервового дефіциту(симатоматики)), об'єктивних судово-медичних даних, які дозволяють відстежити причинно-наслідковий зв'язок між характером та об'ємом проведених ОСОБА_3 оперативних втручань (14.06.2005 року, 11.04.2007 року) та наявної на теперішній час втратою функцій нижніх кінцівок (нижня в'яла сенсорно-моторна параплегія) з порушенням функцій тазових органів, не мається. 5. Післяопераційні ускладнення, після повторного оперативного втручання від 11.04.2007 року, у виді краєвих некрозів післяопераційної рани та ліквореї, в цілому, є факторами, які можуть сприяти поглибленню рубцово-спаєвих процесів, та, як наслідок, і негативно впливати на неврологічну симптоматику. Об'єктивних критеріїв, які дозволяють провести оцінку можливого ступеня негативного впливу даних факторів на основне захворювання, прогресуючий перебіг якого і є, мабуть, причиною повної паралізації нижніх кінцівок, не мається. Експертна комісія також зазначає, що в перебігу післяопераційного періоду та розвитку ускладнень, найбільш патогенетично важливими є порушення (зокрема імунного, ендокринного та ін.. статусів), які викликані основним захворюванням, наявністю супутньої патології з боку внутрішніх органів та систем органів, анатомо-фізіологічними особливостями організму пацієнта. Будь-яких об'єктивних даних, які свідчать про те, що розвиток післяопераційних ускладнень у хворої ОСОБА_3 могло бути обумовлено тактичними, технічними, або організаційними діями медичного персоналу, не мається. У медичній карті №4539/546 відсутні дані, які свідчать про те, що в післяопераційний період мало місце потрапляння ззовні крові та інфекції у спинномозкову рідину пацієнтки ОСОБА_3. Відомості в підтвердження твердження про падіння гр..ОСОБА_3 12.04.2007 року у відділенні інтенсивної терапії ХОКЛ в записах спостережень лікаря відсутні. 6. При консультативному дослідженні наданих експертній комісії результатів МРТ-дослідження хребта гр..ОСОБА_3 від 24.09.2008 року (№17152), встановлено: на рівні 12-гогрудного - 3-го поперекового хребців визнається об'ємне утворення неоднорідної структури за рахунок наявності кістозного компонента. Вказаний «кістозний компонент» в даному випадку є, найбільш вірогідно, структурною складовою об'ємного утворення. Виходячи з аналізу даних, викладених в наданій медичній документації, з врахуванням результатів проведеного в рамках комісійної судово-медичної експертизи 11.04.2012 року дослідження наданих гр.ОСОБА_3 гістологічних препаратів на предметних стеклах (№№23069-78/05 - 5 стекол, та №№13956-58/07 - 2 стекла), можна припустити, що у хворої, мабуть, має місце нейросифіліс з гумозним ураженням конусу спинного мозку та корінців кінського хвосту. Характерна для вказаного виду нейроінфекції прогресуюча нейродистрофія у комплексі з компресією нервових структур об'ємним утворенням (як наслідок інфекційно-проліфераційного запалення), мабуть і обумовили, як від початку наявну неврологічну симптоматику при первинному зверненні ОСОБА_3 до нейрохірургічного відділенні КУОЗ «ОКБ-ЦЕМПМтаМК» 23.05.2005 року, так і наступне прогресивне її наростання з наявними в теперішній час порушеннями, з втратою функцій нижніх кінцівок, порушеннями функцій тазових органів. Таким чином, основним в результаті хвороби та інвалідизації, на підставі наданих матеріалів, слід вважати характер та тяжкість основної патології - специфічного інфекційного захворювання центральної нервової системи, та її ускладнення.

Оцінюючи вказаний висновок експертної комісії, суд також враховує той факт, що ОСОБА_3 не в повному обсязі надано мікроскопічний матеріал для дослідження, оскільки відсутні дані досліджень мікропрепаратів за №23070, 23072, 23074, 23078, 13957 а тому підсумок в цій частині не можна вважати об'єктивним.

За клопотанням позивача у справі було призначено комісійну комплексну судово-медичну експертизу, до проведення якої було залучено лікарів нейрохірургів, лікарів рентгенологів, лікарів інфекціоністів, лікарів дермо венерологів, згідно висновку якої №133-КЕ/2013 експертна комісія дійшла наступних підсумків: 1. Відповідно з «Підсумками» «Висновку експерта» № 533-КЗ/2011г., при проведенні первинної комісійної судово-медичної експертизи, виходячи з комплексного аналізу наданих матеріалів, слід вважати, що основним в прогресивному наростанні патологічної неврологічної симптоматики у хворої ОСОБА_3 за період з 2005 р., з втратою функцій нижніх кінцівок і розладом функції тазових органів є характер та тяжкість захворювання центральної нервової системи (спинного мозку) і його ускладнення, у зв'язку з чим хворій і встановлена перша група інвалідності по причині загального захворювання (згідно з останнім серед наданих актів огляду МСЕК - № 1045 за 2010р. У зв'язку з викладеним експертна комісія не вправі розглядати розлад здоров'я хворої як тілесне ушкодження відповідно до п. 1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. за № 6; 2.Як вказано в «Підсумках» «Висновку експерта» № 533-КЭ/2011г., видалення пухлиноподібного утворення з залученням в нього за рахунок інфільтративного характеру росту нервової тканини (корінців спинного мозку, кожен з яких не являється власне «життєво важливим органом») без часткового видалення останньої технічно неможливо. Однак, часткове видалення залученої в ріст пухлиноподібного утворення конусу спинного мозку хворобливо зміненої нервової тканини (за рахунок запальних та дистрофічних процесів в ній), не може в даному випадку розглядатися як «одна із причин розладу, втрати рухливих, чутливих функцій ніг, тазових органів»; 3.В ході проведення комісійної судово-медичної експертизи № 533-КЭ/2011г., а саме, 11.04.2012р. гр. ОСОБА_3 комісії експертів надані гістологічні препарати на предметних скельцях з маркуванням - №№ 23069-78/05 (5 скелець) і №№ 13956-58/07 (2 скельця), при консультативному дослідженні яких мікроморфологічних змін, які б свідчили в підтвердження діагнозів «Дедиференційована астроцитома» та «Неврилемома», не встановлено; 5. «Рубцево-спайкові компоненти на конусі спинного мозку» в даному випадку не можуть бути розцінені як наслідки двох операцій, а саме, від 14.06.2005р. та 11.04.2007р.

Як вказано в «Підсумках» «Висновку експерта» № 533-КЭ/2011 г., післяопераційні ускладнення після повторного оперативного втручання 11.04.2007р. у вигляді крайових некрозів післяопераційної рани та ліквореї, в цілому, є факторами, що можуть сприяти посиленню процесу спайко утворення. Однак, на теперішній час в медицині немає об'єктивних критеріїв, які б дозволили оцінити ймовірну ступінь негативного впливу цих факторів на перебіг основної патології (захворювання) яка, найбільш ймовірно в даному випадку, і є безпосередньою причиною зазначених вторинних змін. Щодо кістозно-солідного компоненту, він також не може бути наслідком зазначених оперативних втручань та післяопераційних наслідків, а є MPT-проявами (картиною) пухлиноподібного утворення (ймовірно, як наслідок інфекційно-проліферативного запалення) на рівні конусу спинного мозку. Рубцеве переродження нервової тканини, як правило, носить гліальний характер; 6,7 Провести оцінку МРТ-дослідження від 24.09.2008 року не представилось можливим у зв'язку з тим, що МРТ-скани на електроносіях (СD-R дисках) «не відкрилися» у зв'язку з відсутністю необхідного програмного забезпечення, або з браком власне запису. Результати ж МРТ -дослідження хребта на ім'я ОСОБА_3 за 2010 рік, як то МРТ-скани, або результати обстеження на електронному носії, комісії експертів не надані. По вищевказаним причинам надати відповіді на питання №№6 та 7 ухвали не є можливим. Згідно ж з результатами консультативного дослідження МРТ нижнього грудного - 3-го поперекового хребців має місце об'ємне кістозно-солідне утворення, розташоване інтрадурально, тобто під твердою мозковою оболонкою; 10. Результати аналізів ліквору (спинномозкової рідини) щодо показників цитозу, білку не є основоположними для встановлення істинного характеру паталогічного процесу. Результати ж аналізів ліквору від 28.04.2007р. (№587) та від 06.05.2007р. (№149), що містяться в наданій медичній документації не доводять фактів сильного запального процесу внаслідок «потрапляння інфекції під час операції 11.04.2007 року або після її закінчення» через вище вказані ускладнення перебігу післяопераційного періоду; 4, 8, 9, 11, 12 До компетенції експертної комісії не входить проведення комплексного обстеження та встановлення діагнозу хворим, а тому, переглянути правильність надання медичної допомоги гр..ОСОБА_3 на всіх її етапах і вирішити питання №№4,8-9, та 11-12 ухвали можливо буде після зазначеного обстеження гр..ОСОБА_3 спеціалістами різних профілів з метою встановлення діагнозу, що б відображав істинний характер патологічного процесу з боку центральної нервової системи (можливо, і в умовах стаціонару нейроінфекційного профілю) з послідуючим наданням медичної документації в повному обсязі комісії.

Оцінюючи вказаний висновок експертної комісії, суд також враховує той факт, що ОСОБА_3 не в повному обсязі надано мікроскопічний матеріал для дослідження, оскільки відсутні дані досліджень мікропрепаратів за №23070, 23072, 23074, 23078, 13957 а тому підсумок в цій частині не можна вважати об'єктивним.

У справі за клопотанням позивача було призначено комплексну комісійну судово-медичну експертизу, однак експертиза не була проведена та матеріали справи повернуто експертною установою у зв'язку з непроведенням оплати експертизи. Також за клопотанням позивача було призначено повторну комісійну судово-медичну експертизу, однак експертиза не була проведена та матеріали справи повернуто експертною установою у зв'язку з непроведенням оплати експертизи.

Незважаючи на непроведення зазначених експертизи, суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних у справі доказів, в тому числі, зазначених вище висновків експертних комісій, оскільки вони узгоджуються між собою.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов'язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у ЦПК України, зібрані у відповідності з чинним цивільно - процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь та гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.49 Конституції України кожен має право на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров'я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм.

Основи законодавства України про охорону здоров'я від 19.11.1992 року №2801-ХІІ, в редакції, яка діяла в період спірних правовідносин, зокрема, містять положення, в яких закріплено основні принципи охорони здоров'я, права та обов'язки громадян України у сфері охорони здоров'я, гарантії реалізації права на охорону здоров'я та його державний захист.

Так, згідно ст.6 Основ кожний громадянин України має право на охорону здоров'я, що передбачає, у тому числі, кваліфіковану медико-санітарну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря і закладу охорони здоров'я, достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров'я і здоров'я населення, включаючи існуючі і можливі фактори ризику та їх ступінь, відшкодування заподіяної здоров'ю шкоди, оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів охорони здоров'я та органів охорони здоров'я.

Згідно ст.42 Основ медичне втручання (застосування методів діагностики, профілактики або лікування, пов'язаних із впливом на організм людини) допускається лише в тому разі, коли воно не можу завдати шкоди здоров'ю пацієнта. Медичне втручання, пов'язане з ризиком для здоров'я пацієнта, допускається як виняток в умовах гострої потреби, коли можлива шкода від застосування методів діагностики, профілактики або лікування є меншою, ніж та, що очікується в разі відмови від втручання, а усунення небезпеки для здоров'я пацієнта іншими методами неможливе. Ризиковані методи діагностики, профілактики або лікування визнаються допустимими, якщо вони відповідають сучасним науково обґрунтованим вимогам, спрямовані на відвернення реальної загрози життю та здоров'ю пацієнта, застосовуються за згодою інформованого про їх можливі шкідливі наслідки пацієнта, а лікар вживає всіх належних у таких випадках заходів для відвернення шкоди життю та здоров'ю пацієнта.

За ст.14-1 Основ законодавства України про охорону здоров'я, систему стандартів у сфері охорони здоров'я складають державні соціальні нормативи та галузеві стандарти. Зокрема, галузевими стандартами є: медичні стандарти; клінічні протоколи; табеля матеріально-технічного оснащення; лікарські формуляри.

Наказом МОЗ України від 13.06.2008 року №317 затверджено клінічні протоколи надання медичної допомоги за спеціальністю «Нейрохірургія», зокрема, Клінічний протокол надання медичної допомоги хворим із інтрамедулярними пухлинами спинного мозку.

Зі змісту протоколу вбачається, що інтрамедулярні пухлини розташовані всередині спинного мозку. Переважна більшість - астроцитоми та епендімоми. Клінічними проявами інтрамедулярних пухлин різні, зокрема біль в спині, локалізація болі первинно відповідає рівню новоутворення. Характерневрологічних порушень визначається рівнем розвитку новоутворення. Основним методом діагностики є МРТ ураженого відділу хребта. Лікування даної групи хворих необхідно проводити у спеціалізованих нейрохірургічниї відділенях. Показаннями до оперативного втручання є: наявність інтрамедулярних пухлин за даними МРТ обстеження ; неврологічна симптоматика, що співпадає із рівнем ураження за даними МРТ обстеження; часткова або повна блокада ліквор них шляхів; прогресування дисфункції СМ і його корінців. Відносними протипоказаннями до операції є важкий соматичний стан пацієнта. Ціллю оперативного лікування є тотальне, субтотальне чи часткове видалення інтрамедулярних пухлин, створення внутрішньої декомпресії спинного мозку та сприятливих умов для подальшого променевого лікування чи хіміотерапії. Операцію необхідно проводити до того, як розвинулись важкі, незворотні симптоми ураження спинного мозку. При операції астроцитоми необхідно видаляти ззовні до поверхні до появи зовнішнього збережених структур мозку. Якщо такої границі немає, необхідно зупинитись на частковому видаленні. При неможливості радикального видалення пухлини, особливо при анапластичних гліомах, можуть бути показання до проведення променевої терапії. Додаткове проведення хіміотерапії показано при анапластичних гліальних пухлинах.

У відповідності до ст.39 Основ лікар зобов'язаний пояснити пацієнтові в доступній формі стан його здоров'я, мету запропонованих досліджень і лікувальних заходів, прогноз можливого розвитку захворювання, в тому числі наявності ризику для життя і здоров'я. Пацієнт має право ознайомитися з історією своєї хвороби та іншими документами, що можуть слугувати для подальшого лікування. В особливих випадках, коли повна інформація можу завдати шкоди здоров'ю пацієнта, лікар може її обмежити. В цьому разі він інформує членів сім'ї або законного представника пацієнта, враховуючи особисті інтереси хворого.

Відповідно до ст.43 Основ законодавства про охорону здоров'я згода інформованого відповідно до статті 39 цих Основ пацієнта необхідна для застосування методів діагностики, профілактики та лікування. Частина 2 сказаної статті передбачає, що у невідкладних випадках, коли реальна загроза життю хворого є наявною, згода хворого або його законних представників на медичне втручання не потрібна.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що при проведенні оперативного втручання 14.06.2005 року ОСОБА_3 надала згоду на операцію щодо видалення утворення, про можливі наслідки була попереджена, про що свідчить запис у медичній карті стаціонарного хворого №6239/685 (аркуш 44 карти на обороті карти). Щодо фрази «а саме, що відновиться на протязі 6 місяців та буде злегка шкутильгати, інші наслідки виключаються», то такий запис було зроблено зверху підпису. Як вбачається з пояснень представника відповідача, вказану фразу було зроблено позивачем на невідомому їм етапі, скоріше за все після виписки зі стаціонару. Крім того, із заяви ОСОБА_8 від 23.12.2008 року (а.с. 17) вбачається, що вказаний запис було зроблено ОСОБА_3 15.06.2005 року, вже після проведення оперативного втручання.

Крім того, при проведенні оперативного втручання 11.04.2007 року ОСОБА_3 надала згоду на операцію в умовах загальної анастезії, про можливі наслідки для життя та здоров'я була попереджена, про що свідчить запис у медичній карті стаціонарного хворого №4539/546 . (а.с. 9) за підписом ОСОБА_8 та ОСОБА_3 Щодо посилань позивача та той факт, що даний запис зроблено від її імені сторонньою людиною, суд не приймає до уваги, враховуючи дані свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1, виданого 02.04.1996 року, покази свідка ОСОБА_8 про те, що він з позивачем підтримує сімейні відносини, проживає разом із нею та допомагає останній, так само як і змістом самої позовної заяви. (а.с.2 абз.2 позову, а.с. 3 абз.3 позову), поясненнями ОСОБА_4, наданими в судовому засіданні.

На неодноразові звернення ОСОБА_3 до адміністрації КЗОЗ, відповідачем надавалися відповіді стосовно питань, порушених у зверненні - лист від 24.09.2007 року №П01/20, від 04.01.2008 року №П01/895, від 15.02.2008 року №П01/4, від 04.06.2008 року №Т-633-07, Т-685-07, Т-722-07, від 11.02.2008 року №П01/1. Зокрема, повідомлялось про неможливість в теперішній час проведення реконструктивно-відновлювальної операції, а також нейротрансплантації у зв'язку з активністю онкологічного процесу; не проведення вказаних операцій на корінцях спинного мозку в нейрохірургічному відділенні ХОКЛ; неможливість на фоні рубцевих змін чітко розрізнити корінці за даними магнітно-резонансної томографії за браком розрізнювальної спроможності апарату закладу; відповіді на 14 запитань ОСОБА_3; повідомлення щодо ознайомлення з первинною медичною документацією (історією хвороби).

Статтями 78, 80 Основ передбачено, що медичні працівники зобов'язані сприяти охороні та зміцненню здоров'я людей, запобіганню і лікуванню захворювань, надавати своєчасну та кваліфіковану медичну і лікарську допомогу. Особи, винні у порушенні законодавства про охорону здоров'я, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законодавством.

Так, статтею 1166 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст.22 ЦК України встановлено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду; протиправне діяння особи, яка її завдала; причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В силу ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, заподіяну їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Цивільно-правова відповідальність у сфері медичної діяльності - це вид юридичної відповідальності, який виникає внаслідок порушення у галузі майнових або особистих немайнових благ громадян у сфері охорони здоров'я і який полягає переважно в необхідності відшкодування шкоди. Ця відповідальність настає при порушенні медиками виконання своїх професійних обов'язків, унаслідок чого було заподіяно шкоду здоров'ю пацієнта.

До особистих немайнових благ громадян, які безпосередньо пов'язані з медичною діяльністю, належать перш за все життя і здоров'я.

Умови настання цивільно-правової відповідальності у сфері медичної діяльності:

1. Протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) медичного персоналу.

2. Заподіяння шкоди пацієнту.

3. Причинний зв'язок між протиправністю та настанням шкідливих наслідків.

4. Вина заподіювана шкоди.

Протиправність - це наявність певного відхилення від правил (норм) надання медичної допомоги, порушення суб'єктивного права пацієнта. Протиправність може виражатись як у дії, так і в бездіяльності. Наприклад, під стандартизацією, яка запроваджується у практику охорони здоров'я, розуміють використання певних стандартів (протоколів) ведення хворих з тими чи іншими захворюваннями. Відхилення від таких стандартів у лікуванні захворювання, при настанні несприятливого результату, є протиправним і може розглядатись як одна з умов настання цивільно-правової відповідальності медичної установи. А порушення суб'єктивного права пацієнта може виражатись у недостатньому інформуванні його з боку медичного працівника про наступне медичне втручання, у результаті чого порушується суб'єктивне право пацієнта на поінформовану добровільну згоду на медичне втручання.

Шкода - це матеріальні збитки, які виражаються у зменшенні майна потерпілого пацієнта і (або) зменшенні його нематеріального блага (життя, здоров'я). Різновидами шкоди як результату протиправного медичного втручання є: майнова (реальні втрати, неотримані доходи, витрати на харчування, лікування, догляд тощо); моральна (фізичні та моральні переживання пацієнта, який постраждав у результаті медичного втручання).

Фізична шкода здоров'ю визначається відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року.

Майнова шкода визначається в результаті підрахунків втраченого заробітку, витрат на лікування, додаткове харчування, придбання ліків, догляд і таке ін. Іншими словами - це все ті витрати, які в пацієнта виникли у зв'язку із заподіянням йому шкоди, а також всі доходи, які потерпілий міг би точно отримати. Ці обставини повинні бути підтверджені документально. Витрати на лікарські засоби встановлюються на підставі чеків, товарних накладних, а за їх відсутності - за допомогою витягу з медичної карти стаціонарного (амбулаторного) хворого, де зазначено, які ліки призначались і потім застосовувались, та довідки з аптечного управління, де буде зазначено вартість ліків на ринку фармпослуг за певний місяць.

Причинний зв'язок між протиправністю діяння та настанням шкідливих наслідків, як третя умова настання цивільно-правової відповідальності у сфері медичної діяльності полягає у встановленні реального зв'язку між діями лікаря і настанням негативних наслідків. Для встановлення причинного зв'язку вдаються до допомоги судово-медичної експертизи; коли мова йде про заподіяння смерті людини, то проведення експертизи обов'язкове.

Вина заподіювана шкоди - характеризується особливостями, притаманними медичній діяльності. Лікувальна установа визнається винною, якщо встановлено вину її працівників у заподіянні шкоди здоров'ю пацієнта. Вина може бути виражена у формі умислу або необережності. Про умисел мова йде у випадках, коли медичний працівник усвідомлював протиправність дій, які здійснював, і бажав настання пов'язаного з цими діями результату. Необережна форма вини полягає у тому, що медичний працівник: а) передбачив настання шкідливих наслідків, але самовпевнено сподівався на їх відвернення; б) не передбачав настання шкідливих наслідків, хоча за необхідної уважності та завбачливості повинен був і міг передбачити ці наслідки.

В листі Департаменту конституційного, адміністративного та соціального законодавства управління соціального, трудового та гуманітарного законодавства Міністерства юстиції України від 20.06.2011 р. «Відповідальність медичних працівників» вказано: «…цивільно-правова відповідальність - це своєрідний засіб забезпечення захисту особистих немайнових прав (життя і здоров'я) пацієнтів при наданні медичної допомоги. Переважна більшість позовів, що пред'являються пацієнтами до закладів охорони здоров'я (у тому числі до фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності, що займаються медичною практикою), є позовами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, спричиненого медичною допомогою неналежної якості. Відшкодування такої шкоди здійснюється відповідно до положень глави 82 ЦКУ. Обов'язковою умовою відповідальності за заподіяння шкоди є причинний зв'язок між протиправною поведінкою і заподіяною шкодою. Для настання цивільно-правової відповідальності за шкоду здоров'ю необхідно, щоб така шкода була спричинена з вини заподіювача шкоди. Вина медичних працівників, як правило, виступає у формі необережності. Для звільнення від обов'язку відшкодувати шкоду здоров'ю заподіювач шкоди повинен довести, що вона сталася не з його вини.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до висновку що медичним персоналом КЗОЗ медична допомога ОСОБА_3 була надана належної якості, неправомірності дій відповідача КЗОЗ «ОКЛЕМД та МК» при наданні медичної допомоги ОСОБА_3 судом не встановлено, а тому між діями КЗОЗ «ОКЛЕМД та МК» та ймовірного завдання шкоди позивачу відсутній безпосередній причинний зв'язок та відсутня вина відповідача у заподіянні шкоди позивачу.

Даний висновок суду ґрунтується на зібраних у справі доказах, наведених вище.

Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.60 ч.3 ЦПК України, позивачем не надано доказів і судом не здобуто таких доказів на підтвердження фактів вчинення відносно неї неправомірних дій з боку відповідача - КЗОЗ «ОКЛЕМД та МК», помилковості встановленого діагнозу ХКОЛ та доказів того, що відповідачем порушено вимоги закону щодо надання кваліфікованої медичної допомоги, надання достовірної інформації про стан здоров'я позивача, а тому вимоги до КЗОЗ щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди не підлягають задоволенню.

При цьому покази свідка ОСОБА_10 «що патологоанатом жива людина, він може помилятися, патологоанатомічне заключення робиться не автоматично, він дивиться препарати та відповідно своїм знанням та досвіду робить висновок. По однаковим препаратам іноді різні патологоанатоми роблять різні висновки» є його припущенням та суб'єктивною думкою, яка базується на власному досвіді роботи, але не на медичній документації ОСОБА_3 та матеріалах цивільної справи. А тому, суд керуючись ст..63 ЦПК України, не може прийняти свідчення в цій частині як доказ по справі.

Щодо вимог позивача до Харківської місцевої прокуратури №1 та Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області про стягнення моральної та матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.

Постановою оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 18.04.2008 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину за фактами неналежного виконання професійних обов'язків медичними працівниками, за ознаками злочину, передбаченого ст..140 КК України, у відношенні посадових осіб Харківської обласної клінічної лікарні. Постановою заступника прокурора Дзержинського району м.Харкова від 10.06.2008 року вказану постанову скасовано, матеріали направлено для організації додаткової перевірки та прийняття рішення в порядку ст..97 КПК України.

Постановою оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 26.06.2008 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину за фактами неналежного виконання професійних обов'язків медичними працівниками, за ознаками злочину, передбаченого ст..140 КК України, у відношенні посадових осіб Харківської обласної клінічної лікарні. Постановою заступника прокурора Дзержинського району м. Харкова від 18.11.2008 року вказану постанову скасовано, матеріали направлено для організації додаткової перевірки.

Постановою оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 29.11.2008 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину за фактами неналежного виконання професійних обов'язків медичними працівниками, за ознаками злочину, передбаченого ст..140 КК України, у відношенні посадових осіб Харківської обласної клінічної лікарні. Постановою прокурора Дзержинського району м.Харкова від 27.04.2009 року вказану постанову скасовано, матеріали направлено для організації додаткової перевірки.

Постановою оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 08.05.2009 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю складу злочину за фактами неналежного виконання професійних обов'язків медичними працівниками, за ознаками злочину, передбаченого ст.140 КК України, у відношенні посадових осіб Харківської обласної клінічної лікарні. Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.03.2010 року вказану постанову скасовано, матеріали перевірки №4578/3 повернуто до Дзержинського РВ ГУМВС в Харківській області для проведення додаткової перевірки. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 15.04.2010 року апеляційне провадження закрито.

Постановою оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 15.05.2010 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за ст.140 КК України у відношенні працівників Харківської обласної клінічної лікарні. Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 17.09.2010 року вказану постанову скасовано, матеріали перевірки №4578/3 повернуто до Дзержинського РВ ГУМВС в Харківській області для проведення додаткової перевірки.

Постановою оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 13.10.2010 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за фактом неналежного виконання професійних обов;язків медичними працівниками ХОКЛ, за ознаками складу злочину, передбаченого ст.140 КК України.

Вказана постанова позивачем не оскаржувалась, вона на даний час є чинною, ніким не змінена та не скасована.

У відповідності до вимог ч.6,7 ст.1176 ЦК України, що діяла на час спірних правовідносин, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до п.3 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», що діяв у спірний період, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті.

У відповідності до ст.4 відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до ст..ст.1,4 Положення про Державну казначейську службу України, яке затверджено Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, Казначейство України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України відповідно до покладених завдань (окрім іншого) здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

На підставі вищевикладеного, стягнення шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Таким чином, виходячи з положень зазначених вище нормативних актів, Державна казначейська служба України є належним відповідачем, уповноваженою державою особою, у справі про стягнення моральної шкоди, завданої відмовою в порушенні кримінальної справи, а тому вимоги позивача до Харківської місцевої прокуратури №1 та Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області про стягнення моральної та матеріальної шкоди не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, суд також не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали в порядку ст.211 ЦПК України стосовно дій експертів ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи» та Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи.

Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, ст..ст.3, 49 Конституції України, ст.ст.22, 23, 1166, 1167,1172 ЦК України, Основ законодавства України про охорону здоров'я від 19.11.1992 року №2801-ХІІ, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» №266/94-ВР від 01.12.1994 року з наступними змінами, та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 84, 88, 209, 211, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», Харківської місцевої прокуратури №1, Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області про стягнення моральної та матеріальної шкоди - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий -суддя: О.В.Шишкін