Справа№751/3835/17
Провадження №6/751/906/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Ченцова С. М.

при секретарі Сащенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Чернігові справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 26.01.2010 року у справі № 7-2/13/10,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз від 26.01.2010 року у справі № 7-2/13/10, поновлення строку на оскарження рішення третейського суду (а.с.2-5).

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що справа № 1118-9/188/11, в якій 26.01.2010 року прийнято рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз, не підвідомча третейському суду. Оскаржуване рішення підлягає скасуванню у зв»язку із тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20.12.2013 року у справі № 686/19836/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання недійсною окремої частини правочину було визнано недійсним з моменту укладення п. 6.5 кредитного договору № SME0010790 від 26.03.2008 року та п. 6.5 кредитного договору № SME0014017 від 05.06.2008 року, укладеними між ОСОБА_2 та ЗАТ «Альфа-Банк». Вказує, що про оскаржуване рішення третейського суду дізналася лише 12.06.2017 року, у звязку з чим пропустила передбачений законодавством термін його оскарження, який просить поновити.

Заявник у судове засідання не зявилася, про день та час проведення розгляду справи повідомлена належним чином, 18.10.2017 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі, вимоги зазначені в заяві підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Заінтересовані особи ПАТ «Альфа-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ст. 389-4 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів в справі, оскільки неявка осіб не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, матеріали справи третейського суду № 1118-9/188/11, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів третейської справи № 7-2/13/10, ПАТ «Альфа-Банк» 12.01.2010 року звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором № SME0014017.

12.01.2010 року суддею Постійно діючим Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз ОСОБА_4 , було порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 26.01.2010 року .

13.01.2010 року третейським судом рекомендованим листом зі зворотним повідомленням було направлено ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за адресою місця проживання копію ухвали від 12.01.2010 року , однак повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах третейської справи відсутнє.

26.01.2010 року Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнський фінансовий союз третейським ухвалено рішення по справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу було прийнято рішення, згідно якого позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» були задоволені в повному обсязі, стягнуто із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» солідарно заборгованість за кредитним договором № SME0014017 у сумі : за кредитом 19052,05 грн., за відсотками 1355,77 грн, по пені 9039,72 грн., а разом 29447,24 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» пеню за договором поруки № 1 у розмірі 293,90 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» пеню за договором поруки № 2 у розмірі 293,90 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати по сплаті третейського збору в сумі 10,00 грн. (а.с.75-79 третейської справи).

27.01.2010 року третейським судом рекомендованим листом зі зворотним повідомленням було направлено ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою місця проживання копію рішення суду від 26.01.2010 року. Однак, повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах третейської справи відсутнє.

Відповідно до ст. 51 Закону України Про третейські суди, рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених даним Законом.

Зокрема, рішення третейського суду може бути оскаржено сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ. Заяву про скасування рішення третейського суду може бути подано до компетентного суду протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом.

При вирішенні питання про дотримання ОСОБА_1 строків, передбачених ст. 51 Закону України Про третейські суди, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», наголосив, що сторони повинні мати можливість скористатися правом на вчинення позову з того моменту, коли вони ознайомилися із рішенням, що покладають на них обовязки або можуть порушувати їхні законні права чи інтереси. Як засіб спілкування між органами та сторонами, вручення рішення створює можливість для сторін знайомитись з рішенням та підставами для нього, таким чином надаючи їм змогу оскаржити його, якщо вони вважатимуть це за доцільне.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). ОСОБА_5 набрав чинності 12 березня 2011 року. Оскільки спірне рішення третейського суду ухвалене після внесення змін до Закону України «Про третейські суди», а ОСОБА_6Е є споживачем послуг банку, спір виник щодо стягнення з неї заборгованості за кредитом, то третейському суду в силу положень пункту 14 частини першої статті 6 цього Закону така справа не підвідомча.

Така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 року у справі № 1726/14.

Враховуючи те, що рішення третейського суду було винесено 26.01.2010 року, заява про скасування рішення була подана до суду 29.06.2017 року (а.с.2-5), після того, як заявник дізналася про оскаржуване рішення, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, а тому виходячи з положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 55 Конституції України, суд вважає, що третейським судом допущена помилка при винесенні рішення , оскільки спір непідвідомчий третейському суду , строк звернення до суду заявником пропущений з поважних причин, тому підлягає поновленню.

Суд, виходячи із змісту ст. 51 Закону України Про третейські суди та рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2008 від 10.01.2008 року, вважає, що з метою захисту прав та інтересів сторін органами правосуддя, якими не є третейські суди, заяву сторін необхідно вирішувати по суті.

Частиною третьою статті 51 Закону України Про третейські суди та ст. 389-5 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для скасування рішення третейського суду, а саме: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідає вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обовязки осіб, які не брали участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.06.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № SME0014017, про надання останньому кредиту в сумі 4000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 23,00% річних. Цільове використання кредиту задоволення неспоживчих потреб (а.с.6-7 даної справи).

05.06.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № SME0014017/2, згідно якого ОСОБА_1 бере на себе зобов»язання відповідача за забово»язаннями ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору № SME0014017 від 05.06.2008 року (а.с.30-31 третейської справи).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20.12.2013 року визнано недійсним з моменту укладення п. 6.5 кредитного договору № SME0010790 від 26.03.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ «Альфа-Банк», а також визнано недійсним з моменту укладення п. 6.5. кредитного договору № SME0014017 від 05.06.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ «Альфа-Банк» (а.с.9-10 даної справи).

Відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Порядок здійснення на території України розрахунків в іноземній валюті регулюється Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Цей закон установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ в регулюванні валютних операцій, права й обовязки субєктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Норми цього закону, спрямовані на регулювання порядку проведення розрахунків іноземною валютою, носять імперативний характер, вони вкрай обмежують свободу резидентів при здійсненні таких розрахунків.

Верховний Суд України у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-831цс14 дійшов правового висновку, що норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб забезпечення стабільності української грошової одиниці гривні. Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку третейськими судами.

Висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 21.10.2015 року у справі №6-831цс14, у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що справа, у якій було прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону, а отже відповідно до п. 1 ч. 1 ст.389-5 ЦПК України, п. 1 ч. 3 ст.51 Закону України "Про третейські суди" є підставою для скасування рішення третейського суду

Керуючись ст.ст. 11, 57-60, 209, 218, 389-1, 389-4- 389-6, 293 ЦПК України, Законом України Про третейські суди, суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» від 26.01.2010 року у справі № 7-2/13/10.

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 26.01.2010 року у справі № 7-2/13/10 задовольнити.

Скасувати повністю рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Всеукраїнській фінансовий союз від 26.01.2010 року у справі № 7-2/13/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час її проголошення - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.М. Ченцова