Справа № 127/4186/17 Провадження № 22-ц/772/1483/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 30Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року в справі за позовом

ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації про стягнення коштів,-

встановила:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2014 року №127/26238/14-а відповідачем було проведено нарахування щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік в сумі 5970,00 грн., однак відповідач не виплатив вказану суму, оскільки з державного бюджету коштів на забезпечення виконання судового рішення не надходило, про що вказано в листі від 15.02.2017 року №893.

Невиконання рішення суду в зв`язку з відсутністю в державному бюджеті коштів порушує його права, тому відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 11, 16 ЦК України позивач просив стягнути кошти в примусовому порядку. Уточнюючи позовні вимоги позивач зазначив, що станом на день звернення його до суду із даним позовом розмір мінімальної заробітної змінився і станом на 01.01.2017 року становить 3200 грн. Оскільки згідно рішення суду від 29.12.2014 року сума нарахована в розмірі 5 мінімальних заробітних плат, просив стягнути з відповідача на його користь кошти по недоплаченій грошовій допомозі на оздоровлення за 2014 рік в сумі 15 880 грн., враховуючи виплату в розмірі 120 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. В апеляційній скарзі позивач вказує на незаконність рішення суду першої інстанції, оскільки вважає, що вказане рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи.

У запереченнях на скаргу представник відповідача ОСОБА_3 її доводи не визнала, вказавши на безпідставність таких доводів та на законність і обґрунтованість рішення суду.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які беруть участь у справі та зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом 2-ї групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни. Його захворювання повязане із виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2014 року №127/26238/14-а визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації в частині не донарахування та недоплати ОСОБА_2 разової щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2014 рік у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправними. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат з урахуванням проведених виплат (а.с.21-24).

Дана постанова суду набрала законної сили, виконавчий лист був виписаний та предявлений до виконання.

Відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації № 2961 від 21 липня 2016 року, а також розпорядження начальника управління від 19.07.2016 року рішення суду виконано частково, а саме в частині здійснення нарахування ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік в сумі 5970 грн. 00 коп. (а.с.25). Однак, рішення суду в частині проведення виплати позивачеві нарахованої щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік не виконане, оскільки зазначені виплати здійснюються виключно за рахунок коштів державного бюджету України і в разі надходження додаткових обсягів коштів з державного бюджету для забезпечення виконання судових рішень, сума буде виплачена.

Відмовляючи в задоволенні позову, міський суд вірно виходив із того, що оскільки рішення суду у справі № 127/26238/14-а про перерахунок та виплату ОСОБА_2 допомоги на оздоровлення набрало законної сили і підлягає обов`язковому виконанню на всій території України, підстав для стягнення коштів в сумі 5970 грн. в порядку цивільного судочинства немає. При цьому суд врахував, що порядок виконання рішення суду врегульований Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

В зв`язку з цим суд також вважав безпідставною вимогу позивача про нарахування суми боргу відповідно до мінімального розміру заробітної плати станом на 01.01.2017 року (із розрахунку 2300 грн., а всього 15 880 грн.).

Оцінивши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази та врахувавши обставини справи, позиції сторін та правовідносини, які виникли між ними, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до загальних положень цивільно-процесуального законодавства суд повинен зясувати обставини, які повязані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини (ст. 214 ЦПК України).

Позивач повинен зазначити і довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, повязує свою матеріально-правову вимогу.

ОСОБА_2 звернувся з позовом про стягнення коштів, зазначивши як підставу позову постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2014 року згідно якої Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації зобовязано здійснити перерахунок та виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2014 рік у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Судом встановлено, що на виконання рішення суду Управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації здійснено перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення на підставі чинного законодавства, що діяло на момент виплати такої допомоги в грудні 2014 року, а тому вимоги позивача щодо перерахунку йому такої допомоги станом на перший квартал 2017 року є безпідставними.

Посилання апеляційної скарги на те, що борг, підтверджений судовим рішенням до цього часу не виплачений не спростовує правильні висновки суду першої інстанції. Спірні правовідносини між сторонами щодо визнання дій Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації протиправними та стягнення грошової допомоги вирішені судовим рішенням у справі №127/26238/14-а, яке набрало законної сили. Виконавчий лист був виписаний та предявлений позивачем до виконання, а тому питання невиконання судового рішення повинно вирішуватися в площині Законів України, які регулюють порядок та умови здійснення виконавчого провадження.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є істотними, висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_4

Судді: (підпис) ОСОБА_5

(підпис) ОСОБА_6

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.