Справа № 513/560/15-ц
Провадження № 2/513/16/17
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року Саратський районний суд Одеської області в складі: судді Бучацької А.І., секретаря Златіної О.І., за участю: представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, представника відповідачки адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 364071 гривня 39 копійок та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5, про визнання поруки припиненою,

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з них солідарно заборгованість за кредитним договором № ODW0AN12154360 від 27 березня 2008 року у загальній сумі 364071 гривня 39 копійок та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідач ОСОБА_5 не виконує умови зазначеного договору, укладеного між ними, про надання кредиту в розмірі 56249 гривень 92 копійки на термін до 26 березня 2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачкою ОСОБА_6 27 березня 2008 року було укладено договір поруки № ODW0AN12154360/Р, за умовами якого боржник та поручитель несуть відповідальність перед банком як солідарні боржники.

25 квітня 2016 року відповідачка ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, в якому просила визнати поруку за договором №ODW0AN12154360/Р від 27 березня 2008 року припиненою, посилаючись на те, що про існування даного договору їй стало відомо лише у серпні-вересні 2015 року, коли вона випадково дізналась про заочне рішення Саратського районного суду Одеської області від 28 липня 2015 року. Договір поруки вона не підписувала, її підпис підроблений. Крім того, позивач без її згоди збільшив процентну ставку за кредитним договором, що призвело до збільшення обсягу її відповідальності (т.1 а.с.227-229).

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 25 травня 2016 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 364071 гривня 39 копійок було обєднано з позовною заявою ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5, про визнання поруки припиненою (т.1 а.с. 249).

В судових засіданнях представники позивача ПАТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 первісний позов підтримали, просили його задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 не визнали, тому що остання уклала договір поруки добровільно, була згодна з його умовами, що підтверджує її підпис в договорі. При укладанні як кредитного договору, так і договору поруки, було дотримано всіх передбачених законом істотних умов договору. Зазначили, що як в основному договорі, так і в договорі поруки передбачена можливість зміни розміру процентної ставки.

Представник позивача, належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання 24 жовтня 2017 року не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання 24 жовтня 2017 року не прибув, не повідомив про поважні причини неявки. Первісний позов не визнав, з підстав, викладених у письмових запереченнях. Послався, зокрема, на те, що позивачем пропущено пятирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитом. 21 грудня 2008 року автомобіль, який був предметом застави в кредитному договорі, був вилучений співробітниками УБОЗ. З того часу він не мав можливості користуватися автомобілем і перестав сплачувати щомісячні платежі на погашення кредиту. Про те, що автомобіль було вилучено, він одразу повідомив банк. Останнє погашення кредиту було здійснено ним 16 березня 2009 року. Черговий платіж мав бути здійсненим у квітні 2009 року. Оскільки наступні погашення не відбулися, то вважає, що саме з квітня 2009 року спливає пятирічний строк позовної давності, встановлений пунктом 14.11 Кредитного договору. Проте позовна заява була подана до суду 13 травня 2015 року, тобто з пропуском пятирічного строку позовної давності. Проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 не заперечував (т.2 а.с. 131-134). Відповідачка ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 проти задоволення первісного позову заперечували, посилаючись на його необгрунтованість. Зустрічний позов ОСОБА_3 підтримали та просили його задовольнити. В судове засідання 24 жовтня 2017 року не прибули, від представника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності (т.2 а.с.140).

Заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють договір позики.

Ч.1 ст.1048 УК України встановлює, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно зі ст. ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вбачається зі Статуту, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником усіх прав та зобов'язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (т. 1 а.с.24).

Відповідно договору № ODW0AN12154360 від 27 березня 2008 року (т. 1 а.с. 13-17), укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_5, останній отримав кредит у загальному розмірі 56249 гривень 92 копійки зі сплатою 15,48 % річних за користування кредитом. Пунктом 17.1.5 визначена дата погашення кредиту - 26 березня 2015 року. Період сплати щомісячних платежів - з 11 по 15 число кожного місяця. Частина кредиту в розмірі 52260 гривень надана з метою придбання автомобіля «Dawoo Matis» 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, який є предметом застави за даним договором, частина кредиту в розмірі 2910,72 гривні надана з метою оплати перших страхових платежів за договорами страхування на перший рік дії кредиту, частина кредиту в розмірі 34 гривні надана з метою оплати коштів за реєстрацію предмета застави в державному реєстрі, частина кредиту в розмірі 1045,20 гривень надана з метою оплати винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується в момент видачі кредиту.

Пункт 6.3.1 кредитного договору визначає, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні конюктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більш ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ).

При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на які збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах, або пропорційно до збільшення курсу долара США.

Відповідно до п. 14.2, 14.3 договору, у випадку порушення позичальником зобовязань щодо сплати винагород та процентів, а також щодо повернення основної суми кредиту позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочення. Згідно п.14.9 договору при порушенні позичальником будь-якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень плюс 5% від суми невиконаного зобов'язання.

Пунктом 14.11 сторони узгодили, що строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки встановлені тривалістю пять років.

Пунктом 17.16 кредитного договору визначено, що невідємною частиною договору є додаток № 1 до нього Графік погашення кредиту. Однак, позивачем він не був наданий до суду.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір поруки ODW0AN12154360/Р (т. 1 а.с. 20), за умовами п. 2, 4, 6 якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи оплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені там інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником будь-якого зобовязання, передбаченого договором, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань. Поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги.

Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Пункт 16 цього договору визначає, що предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_5 зобовязань за кредитним договором від 27.03.2008 року № ODW0AN12154360, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 76624,96 гривень, а боржник повинен виконати зобовязання з: повернення кредиту, наданого у вигляді не відновлювана кредитна лінія, в сумі 76624,96 гривень, у строк з 27.03.2008 р. по 26.03.2015 р. включно; сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48 % відсотків річних у період сплати з 11 по 15 число кожного місяця; щомісячно у період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 2 до Кредитного договору) для погашення заборгованості за Кредитним договором, яка включає заборгованість за Кредитом, винагородою та процентами за користування ним - Щомісячний Платіж в розмірі 1174,46 гривень; сплаті винагороди за надання фінансового інструменту у в сумі 1045.20 гривень для сплати винагороди Банку за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 2,04 % річних від суми зарезервованих ресурсів щомісяця в період сплати, винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до умов та строків, передбачених Кредитним договором. Погашення за Кредитним договором здійснюється у строки згідно Графіку погашення кредиту (Додаток 1 до Кредитного договору); сплати пені у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту у розмірі 0,15% від суми просроченної заборгованості по кредиту за кожний день просрочки, але не менше 1 гривні. При цьому відсотки за користування кредитом на суму просроченної заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховується. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Виконання зобов'язань зі сплати відсотків, винагороди за надання фінансового інструменту та комісії за користування кредитом, а також сплати інших винагород, штрафів, пень та інших платежів, відшкодовувати збитки, витрати у відповідності, порядку та строки, зазначені у Кредитному договорі.

Згідно копії свідоцтва про шлюб, після реєстрації шлюбу 11 жовтня 2014 року ОСОБА_6 обрала прізвище свого чоловіка ОСОБА_3 ( т.1 а.с.131).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2011 року, яке набрало законної сили 11 жовтня 2011 року, у цивільній справі № 2-1557/2011 р., було задоволено позов ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет застави. Передано в заклад ПАТ КБ „ПриватБанк шляхом вилучення у ОСОБА_5 належне йому на праві власності заставлене майно- легковий автомобіль марки DAEWOO модель Matiz, 2007р.в., тип ТЗ: легковий, № кузова:XWB4A11BV8A143829, державний номер ВН 7463ВО. В рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № ODW0AN12154360 від 27.03.2008року станом на 17.06.2009 року в розмірі 62991 грн. 84 коп. звернуто стягнення на предмет застави - вищевказаний автомобіль, що належить на праві власності ОСОБА_5, шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк права укладати від імені ОСОБА_5 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (т. 1 а.с. 213-214).

Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України однією з таких підстав є виконання зобов'язання, проведене належним чином.

Відповідач ОСОБА_5 не виконував зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 24 квітня 2015 року утворилась заборгованість, яка за розрахунком банку складала 364071 гривня 39 копійок, у тому числі: заборгованість за кредитом 65257 гривень 63 копійки; заборгованість по процентам за користування кредитом - 53349 гривень 35 копійок; заборгованість по комісії за користування кредитом 3957 гривень 62 копійки; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором 223931 гривня 96 копійок, а також штрафи відповідно договору 250 гривень - фіксована частина; 17324 гривні 83 копійки - процентна складова ( т. 1 а.с. 6-8).

У Кредитному договорі сторони узгодили, що період сплати щомісячних платежів - з 11 по 15 число кожного місяця. Щомісячний платіж складає 1174,46 гривень (п. 17.8 договору). Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору.

За змістом ч.3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною першою статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, № 6-31цс15 від 3 червня 2015 року, № 6-2462цс16 від 14 грудня 2016 року які згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 виконував умови кредитного договору з 2008 року до березня 2009 року, а в подальшому припинив оплату чергових платежів.

Позивач звернувся до суду з вимогами, надавши розрахунок заборгованості станом на 24 квітня 2015 року. Останній платіж ОСОБА_5 було здійснено 16 березня 2009 року.

Таким чином, перебіг строку позовної давності почався з моменту настання строку погашення чергового платежу за договором, тобто з 30 квітня 2009 року. Встановлений сторонами у договорі пятирічний строк позовної давності щодо звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором закінчився 30 квітня 2014 року.

Банк звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права 13 травня 2015 року, тобто з пропуском встановленого кредитним договором пятирічного строку позовної давності.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на вказані норми закону та обставини справи суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного позову належить відмовити.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Ст. 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до змісту вказаних норм, внесення без згоди поручителя змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, зокрема збільшення процентної ставки, що призвело до збільшення обсягу відповідальності як боржника, так і поручителя, є підставою для визнання поруки припиненою. При цьому, припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.

Вказані висновки були викладені в постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012 року №6-88цс11, від 10 жовтня 2012 року № 6-112 цс12, від 20 лютого 2013 року в справі № 6-172цс12.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК припинення поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому, обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

В пункті 16 договору поруки, укладеному між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 встановлено, що за користування кредитом сплачуються відсотки у розмірі 15,48 % відсотків річних. Пункт 13 визначає, що зміни і доповнення до цього Договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

З розрахунку заборгованості наданою позивачем за первісним позовом вбачається, що з 01 лютого 2009 року процентна ставка поточна була збільшена з 15,48 % річних до 27,12 % річних (т.1 а.с.6-8).

Позивач ПАТ КБ "Приват Банк" не надав суду письмової згоди поручителя на збільшення процентної ставки за кредитним договором, а також і додаткових угод між банком та поручителем про таке збільшення.

Таким чином, посилання позивача ПАТ КБ "Приват Банк" на те, що договором поруки була встановлена умова про можливість збільшення процентної ставки за кредитним договором без згоди поручителя, спростовується вищевказаними доказами.

А відтак, порука ОСОБА_3, установлена на підставі договору поруки №ODW0AN12154360/Р від 27 березня 2008 року є припиненою згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України з 01 лютого 2009 року.

Таким чином, зустрічний позов ОСОБА_3 (ОСОБА_6 підлягає часткому задоволенню, в частині визнання поруки припиненою, починаючи 01 лютого 2009 року, тобто з дня збільшення банком без згоди поручителя процентної ставки за кредитним договором, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя.

Ствердження ОСОБА_3, що вона не підпісувала договір поруки, не підтверджені належними та допустимими доказами. Окрім того, ст. 559 ЦК України не встановлює такої підстави припинення поруки, як непідписання договору поруки. За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 у вказаній частині не підлягають задоволенню.

На підставі ст.88 ЦПК України з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_3 (ОСОБА_6 слід стягнути документально підтверджені витрати на оплату судового збору сумі 551 гривня 20 копійок ( т.1 а.с. 227).

Керуючись ст.ст. 253, 254, 256, 257, 258, 261, 266, 267, 269, 526, 530, 546, 553, 554, 556, 559, 610, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3-8, 10, 11, 58-61, 88, ч.1, 2 ст.209, ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5, про визнання поруки припиненою - задовольнити частково.

Визнати договір поруки № ODW0AN12154360/Р від 27 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» припиненим з 01 лютого 2009 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, (рахунок № 3111 у ПАТ КБ "ПриватБанк") на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КМ № 991786, виданий Суворовським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 11 грудня 2015 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів після отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І. Бучацька