У х в а л а

іменем україни

12 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Ткачука О.С., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя

особа - Киселицька сільська рада Путильського району Чернівецької області, про визначення частки в майні колгоспного двору, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 26 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 15 жовтня 1947 року по 22 квітня 1976 року його батьки - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилися діти: ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, та

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Перебуваючи у шлюбі його батьки побудовали житловий будинок по АДРЕСА_1, який належить до суспільної групи колгоспних дворів.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер, після смерті якого йому стало відомо, що за життя батько склав заповіт на користь онука -

ОСОБА_5, у зв'язку з чим останній звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини і включив в спадкову масу все будинковолодіння за зазначеною вище адресою.

Зазначає, що батько не міг заповідати все будинковолодіння, оскільки йому належало лише 1/5 частка у спільному майні колгоспного двору.

Станом на 15 квітня 1991 року до колгоспного двору були прописані ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9 та

ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла його мати - ОСОБА_8 За життя остання склала заповіт, яким заповіла на його користь все належне їй майно, в тому числі й частку будинковолодіння, яка належала їй в колгоспному дворі, тобто - 1/5 частки.

Посилаючись на наведене та із урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати за ним право на 2/5 частки у майні колгоспного двору по АДРЕСА_1, яке складається із житлового будинку (літ. А-1), сараю (літ. Б), сараю (літ. В), сараю (літ. Г), сараю (літ. Д), сараю (літ. Е) та підвалу (літ. ПД).

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від

19 вересня позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 2/5 частки у майні колгоспного двору по АДРЕСА_1, яке складається із житлового будинку (літ. А-1), сараю (літ. Б), сараю (літ. В), сараю (літ. Г), сараю (літ. Д), сараю (літ. Е) та підвалу (літ. ПД).

Не погоджуючись із указаним рішенням, особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 26 січня

2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), застосувавши законодавство, що регулювали власність майна колишнього колгоспного двору, обґрунтовано виходив із того, що померлій ОСОБА_8, як члену колгоспного двору, на день її смерті належало 1/5 частки спірного житлового будинку, яку успадкував позивач на підставі заповіту, а також з того, що останньому, як члену колгоспного двору, належало 1/5 часткиспірного будинковолодіння, тому дійшов обґрунтованого висновку, що за позивачем необхідно визнати право на 2/5 частки у майні колгоспного двору по

АДРЕСА_1.

Крім того, апеляційним судом правильно зазначено, що у матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_6 станом на 15 квітня 1991 року був членом вищезазначеного колгоспного двору, а доказів на підтвердження протилежного ним не надано.

При цьому, предметом спору у вказаній справі є визнання права ОСОБА_4 на частку майна в колгоспному дворі як члена цього двору та на частку у вказаному майні у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, тому доводи ОСОБА_6, що він як спадкоємець обов'язкової частки у спірному майні має бути залучений до участі у вказаній справі не заслуговують на увагу.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Путильського районного суду Чернівецької області від

19 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

О.С. Ткачук

О.В. Умнова