Справа № 323/2664/17
Провадження № 2/323/888/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2017 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючої судді Гуцал О.П.
при секретаріЛукіній А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони перестали розуміти одне одного, між ними постійно виникали сварки. Вони втратили почуття любові та взаємоповаги одне до одного. З листопада 2007 року шлюбні відносини припинені, вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, також зазначила, що у них з позивачем є спільна неповнолітня дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: шлюб між сторонами зареєстрований 03 грудня 2000 року Виконавчим комітетом Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за актовим записом № 27.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 9 статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Як зазначено у статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

За змістом ч.2 ст. 104 та ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно із ст. 111 Сімейного кодексу України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У даному випадку позивач не вважає за можливе, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати його прийняти заходи до примирення.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом також встановлено те, що сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, сімейних відносин не підтримують з листопада 2007 року, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як між сторонами відсутня любов, турбота один до одного та повага.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин та з врахуванням норм ст. 112 СК України, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, інтересам суспільства, у зв'язку з чим, шлюб між ними повинен бути розірваний.

Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Позивач не заявляв вимог про стягнення судового збору, тому на підставі ст. 11 ЦПК України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем.

Керуючись ст.ст. 7, 21, 24, 56, 104, 105, 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 11, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який зареєстрований 03 грудня 2000 року Виконавчим комітетом Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за актовим записом № 27 - розірвати.

Відповідно до ст.115 СК України, направити рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.П. Гуцал