АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 653/3754/17 Головуючий в І інстанції: Шарко Н.А.
Провадження №22-ц/791/1146/17 Доповідач: Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Радченка С.В.,

суддів: Вейтас І.В.,

ОСОБА_1

секретар Рябченко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 11 квітня 2017 року у цивільній справі за позовом Генічеського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення допомоги по безробіттю, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року Генічеський районний центр зайнятості (далі за текстом Генічеський РЦЗ) звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що відповідач на підставі наданих документів була зареєстрована у Генічеському РЦЗ, у період з 24.01.2011 року по 08.06.2011 року, з 14.09.2011 року по 15.03.2012 року, з 20.07.2015 року по 11.11.2015 року - як безробітна, у звязку з чим їй була призначена та виплачена допомога по безробіттю на загальну суму 14370,61 грн. Під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, було встановленою, що відповідач, під час перебування на обліку, як безробітна, приховала факт, що зареєстрована як фізична особа-підприємець з 2002 року. Позивачем був направлений лист претензія з вимогою сплати суми незаконно отриманої допомоги, проте відповідач залишила її без відповіді та задоволення. Виходячи з вищевикладеного просили стягнути з ОСОБА_2 допомогу по безробіттю у розмірі 14370,61 грн та понесені судові витрати.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 11 квітня 2017 року позов задоволено.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Генічеського РЦЗ допомогу по безробіттю у сумі 14370,61 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішення суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду, представник Генічеського РЦЗ просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що на момент реєстрації у Генічеському РЦЗ, отримання статусу безробітної та допомоги по безробіттю, відповідачка ще не була позбавлена статусу підприємця та належала до категорії зайнятого населення, а отже визнаною безробітною, отримувати матеріальне забезпечення за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» права не мала.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

З матеріалів справи вбачається, що 24.01.2011 року ОСОБА_2 звернулась до Генічеського РЦЗ із заявою про надання статусу безробітної з виплатою допомоги по безробіттю. Відповідно до змісту якої зазначила, що на час звернення не займається трудовою діяльністю та не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності (а.с.13).

На підставі наказу Генічеського районного центру зайнятості від 24.01.2011 року №НТ110124 ОСОБА_2 надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю (а.с.11).

Наказом Генічеського районного центру зайнятості від 09.06.2011 року №НТ 110124, ОСОБА_2 припинено виплату допомоги по безробіттю, у звязку з працевлаштуванням, у відповідності до пп.1 п.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.11). За період з 24.01.2011 року по 08.06.2011 року відповідач отримала допомогу по безробіттю у сумі 3264,66 грн (а.с.16).

За заявою ОСОБА_2 від 14.09.2011 року, останній надано статус безробітної та поновлено виплату допомоги по безробіттю (а.с.14).

Наказом Генічеського районного центру зайнятості від 16.03.2012 року №НТ120316, ОСОБА_2 припинено виплату допомоги по безробіттю, на підставі письмової заяви останньої про відмову від послуг ДСЗ, у відповідності до пп.10 п.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.10). За період з 14 вересня 2011 року по 15 березня 2012 року ОСОБА_2 отримала допомогу по безробіттю у сумі 4720,31 грн (а.с.16).

10.07.2015 року, ОСОБА_2 знову звернулась до Генічеського РЦЗ із заявою про надання статусу безробітної (а.с.12), за наслідком розгляду якої, остання у період часу з 17.07.2015 року по 11.11.2015 року отримала допомогу по безробіттю на загальну суму 6385,64грн (а.с.16).

Згідно акту №17 перевірки (звірки) достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення від 03.12.2015 року встановлено, що згідно даних ЄДРПОУ та повідомлення ОСОБА_2, остання зареєстрована як приватний підприємець з 19.12.2002 року, тому 12.11.2015 року її було знято з обліку безробітних у звязку з поданням недостовірних даних (а.с.19).

З повідомлення державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що 29.10.2015 року внесено запис № 2007001 про проведення державної реєстрації припинення діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (а.с.17).

08 грудня 2015 року Генічеський РЦЗ надіслав на адресу ОСОБА_2 повідомлення, в якому пропонував протягом 15 днів з моменту отримання повідомлення, добровільно повернути незаконно отримані кошти в сумі 14370,61 грн., яке згідно поштового повідомлення остання отримала особисто 10.12.2015 року, та залишила без виконання (а.с.15).

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування по безробіттю» передбачено, що право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктами 2,7 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зайнятість незаборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

За змістом ст. 42 Господарського кодексу України (далі - ГК України), підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 55 ГК України передбачено, що суб'єктами господарювання є громадяни України, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 6.2. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 (далі - Порядок), допомога по безробіттю призначається на підставі особистої заяви безробітного, довідки (довідок) про середню заробітну плату (дохід) за останнім місцем (декількома місцями) роботи чи служби, трудової книжки, військового квитка, копії цивільно-правового договору, за пред'явленням, у разі наявності, свідоцтва про загальнообов'язкове державне соціальне страхування та паспорта або іншого документа, що посвідчує особу.

Якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин (п. 6.14 Порядку).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі: прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності.

Частиною 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

З огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідачка подала неправдиві відомості про свою зайнятість, через що їй було безпідставно призначено та виплачено допомогу.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що акт перевірки №17 від 03.12.2015 року не є належним та допустимим доказом безпідставного отримання відповідачкою допомоги, оскільки зазначені доводи не спростовують достовірність факту порушення відповідачкою вимог закону щодо отримання допомоги по безробіттю.

Інші докази та обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 11 квітня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає чинності після проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: І.В. Вейтас

ОСОБА_1