Справа № 520/8903/17
Провадження № 2-о/520/450/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2017 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого - судді Луняченка В.О.,

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, за участю заінтересованої особи Київського районного відділу у м.Одесі державної Міграційної служби України м.Одеса-

В С Т А Н О В И В :

01.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, у якій просить встановити, що він ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Дзержинськ Донецької області, постійно безвиїзно, проживав та був зареєстрований на території України станом на 24.08.1991 року.

Заявник ОСОБА_1 до судового засідання надав заяву, в якій підтримав заяву про встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, просить її задовольнити та розглядати справу за його відсутністю.

Представник заінтересованої особи Київського районного відділу у м.Одесі державної Міграційної служби України м.Одеса, в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, народився 30.05.1975 року в місті Дзержинськ Донецької області, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ-НО №412970 видане Палацом щастя м. Дзержинськ 07.06.1975 року ( а.с. 6) та в подальшому проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Навчався в середній школі №9 ім. Ф.Є. Дзержинського міста Дзержинськ Донецької області, яку закінчив в червні 1991 року, про що свідчить свідоцтво про неповну середню освіту сері А №784188 ( а.с. 10). Відповідно до адресної довідки ОСОБА_1 22.10.1991 року з міста Дзержинськ Донецької області у звязку з навчанням виписаний до м.Ясинувата Донецької області ( а.с.11).

Після закінчення школи, поїхав на навчання до ПТУ №69 м.Ясинувата Донецької області, закінчив навчання, отримав свідоцтво №011228 про те, що він пройшов навчання з 01.09.1991 року по 1993 року по програмі помічник машиніста електровоза, слюсар по ремонту електровоза 2 розряду ( а.с. 9.).

У звязку з навчанням та досягнення віку 17 років 27.02.1992 року відділом внутрішніх справ Ясинуватського міськвиконкому Донецької області ОСОБА_1 замінено паспорт громадянина СРСР.

Після закінчення ПТУ №69 м.Ясинувата Донецької області ОСОБА_1 з 04.06.1993 року розпочав свою трудову діяльність, у подальшому переїхав проживати до м.Одеса де проживає досі за адресою: м.Одеса, вул. І Франка, 55 кв.73.З трудової книжки останнього вбачається що на період 1998 року він працює у м.Одесі на підприємстві «Мегаполіс» надалі Виробнича комерційна фірма « Санді» ( м.Теплодар Одеської області), ПП «Техно-Магістраль» ( м.Одеса), ТОВ «Таурус ВТ» (м.Одеса). Останній має паспорт громадянина колишнього СРСР, але не одержав паспорт громадянина України, тому прошу суд про встановлення факту постійного проживання та реєстрації станом на 24.08.1991 р. на території України, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Відповідно до ч 2 ст. 256ЦПК України усудовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256ЦПК України суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд може встановити факт, що має юридичне значення, у тому числі і факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 обґрунтована, встановлення вказаного факту має для неї юридичне значення для отримання паспорту громадянина України, тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 213-215, 256 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, за участю заінтересованої особи Київського районного відділу у м.Одесі державної Міграційної служби України м.Одеса - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Дзержинськ Донецької області, постійно безвиїзно, проживав та був зареєстрований на території України станом на 24.08.1991 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Луняченко В. О.