Справа № 276/233/17
Провадження по справі №2/276/183/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року смт. Хорошів

Володарсько Волинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді: Мельника М.Л.

при секретарі: Процюк О.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько Волинського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що відповідно до акту передачі від 14.04.1995 року їй було передано в особисту власність двокімнатну квартиру за адресою смт. Нова Борова вул. Набережна 8 А кв.9.

26.04.1996 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який вони розірвали 05.03.2016 року. Відповідач після розірвання шлюбу з нею не проживає. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, чим порушуються її права на користування та розпоряджання житловим приміщенням належним їй на праві приватної власності.

Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою смт.Нова Борова вул. Набережна 8 А кв.9.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що після розірвання шлюбу з відповідачем по закінченню опалювального сезону, 20.04.2016 року відповідач забрав свої особисті речі та добровільно залишив квартиру, про що з ним було домовлено раніше, так як вирішили після розірвання шлюбу проживати окремо.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що дійсно домовившись з позивачем він в квітні 2016 року забрав свої особисті речі, віддав ключі позивачу та залишив квартиру. Після залишення квартири, жодного разу в квартиру не приходив та не вимагав у позивача проживати в даній квартирі, вартість комунальних послуг не сплачував, особистих речей в квартирі не має, до органу місцевого самоврядування та поліції не звертався щодо проживання в квартирі. Часткове визнання позову обґрунтовує тим, що він має право проживати в даній квартирі.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за слідуючих обставин.

Стаття 41 Конституції України та стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплюють принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти ним.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік,

- 2 -

якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Вирішуючи питання щодо визнання особи втратившим право користування житлом, суд зясовує питання поважності причини відсутності особи в даному житлі понад один рік.

Із витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ТП №067417 шлюб між сторонами розірвано 05.03.2016 року за актовим записом №8 відділу ДРАЦС Володарсько Волинського РУЮ.

Із довідки Новоборівської селищної ради №1499 від 17.02.2017 року слідує, що позивач проживає одна в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно паспорта громадянина України ВМ №127504 слідує, що відповідач з 27.05.1996 року зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач в судовому засіданні не надав доказів поважності причини відсутності в даному житловому приміщенні понад один рік.

В судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідач, будучи зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично з квітня 2016 року не проживає, добровільно залишив квартиру та забрав свої особисті речі, ключі від квартири віддав позивачу, не несе будь-яких обовязків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримує житло та не сплачує комунальні послуги. Перешкоди в користуванні житлом відповідачу не чинились, що підтвердили сторони в судовому засіданні. Встановлених законом випадків збереження за ним права користування квартирою в судовому засіданні не встановлено.

Викладені обставини вказують на наявність підстав для визнання відповідача відповідно до вимог ст.ст. 391, 405 ЦК України таким, що втратив право користування спірним житлом у звязку з його відсутністю без поважних причин понад один рік.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, ст.405 ч.2 ЦК України, ст.ст.72, 156 ЖК Української РСР, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою №9 по вул. Набережній 8А смт. Нова Борова Хорошівського району Житомирської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Житомирської області через Володарсько Волинський районний суд.

Головуючий /підпис/

Копія вірна. Суддя: Мельник М.Л.