Справа № 603/602/17
Провадження №2/603/274/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2017 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі : Сандалюку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті матері її батька - ОСОБА_3, який помер 19.03.2015 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19.03.2015 року помер ОСОБА_3 Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить земельна ділянка площею 0,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №047857. На вказане спадкове майно, спадкодавцем ОСОБА_3 складено заповіт на імя позивача. Після смерті спадкодавця, позивач ОСОБА_1 з метою оформлення спадкових прав звернулась з заявою до нотаріальної контори, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, у звязку з відсутністю державного акту на право власності на вищевказану земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, хоча повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного:

ОСОБА_3 помер 19.03.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №183701, виданим 19.03.2017 року ОСОБА_2 сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №6.

Судом встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_3 за життя на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №047857.

Належність вищезазначеної земельної ділянки спадкодавцю ОСОБА_3 підтверджується витягом про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданим відділом Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області №368/111-17 від 29.08.2017 року, довідкою №300, виданою 26.07.2017 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області та довідкою відділу Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області №374/111-17 від 31.08.2017 року.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на вищевказану земельну ділянку, яку прийняла позивач ОСОБА_1, яка проживала із спадкодавцем на момент його смерті, що підтверджується довідкою №300, виданою 26.07.2017 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Монастирського району Тернопільської області.

Відповідно до заповіту від 13.03.2015 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті земельну частку (пай) площею 0,28 га заповів позивачу ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_4 є дочкою спадкодавця ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ИД №269548, виданого Монастирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 15.08.2017 року.

Після смерті спадкодавця, позивач ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3, проте як вбачається із повідомлення нотаріуса Монастириської Державної нотаріальної контори №522/01-16 від 21.07.2017 року, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, зокрема, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Судом встановлено, що на день розгляду справи державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР №047857 втрачено, про що позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя».

Інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає. Спадкоємці за законом першої черги ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, відмовились від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, про що подали до суду заяву, засвідчену секретарем виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області. Зазначену заяву суд не бере до уваги, оскільки, згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, зокрема, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Однак, вищевказані заяви свідчать про те, що вищевказаним спадкоємцям відомо про заявлені вимоги ОСОБА_1, про яких вони не заперечують.

Так, згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 1268 ЦК України).

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом.

Згідно ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Враховуючи наведене, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. 328, 392, 1222, 1225, 1233-1357 ЦК України, ст.81 Земельного Кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер 19.03.2015 року, а саме:

- земельну ділянку площею площею 0,28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №047857.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_9