РІШЕННЯ

Іменем України

16.11.2017 року Франківський районний суд м.Львова у складі:головуючого-

судді Гулієвої М.І.

при секретарях Максимович М.М.,Жовнір Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 особи органу опіки та піклування Франківської райадміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,встановлення порядку спілкування з дитиною,-

В с т а н о в и в

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною, встановити порядок спілкування з дитиною. В обгрунтування позову покликається на те, що 15.11.2013 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 шлюб розірвано. Від цього шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Після розірвання шлюбу, малолітня донька залишилась проживати з матір"ю, однак вона була позбавлена засобів для існування і через надзвичайно скрутне матеріальне становище змушена була шукати можливості заробітку за кордоном. Донька, за обопільною згодою з відповідачем стала проживати з батьком. Протягом останнього періоду часу з відповідачем відносини стали дуже напруженими. Відповідач відмовлявся передавати дитині від неї подарунки, мотивуючи тим, що у неї всього достатньо. Відповідач перешкоджав особистому спілкуванню з дочкою через мережу Skype або телефонний звязок. Коли позивачка приїхала у Львів в кінці листопада 2015 року одразу подзвонила до ОСОБА_2 з проханням побачитися з дочкою. Під час телефонної розмови відповідач повідомив , що дочка захворіла, а тому побачитися не можна, а на її прохання поговорити з нею, відповідач сказав, що дочка не може. Такі відмовки продовжувалися кожного дня протягом тижня, їй не дозволяли побачити або почути дитину. Востаннє відповідач просто перервав телефонну розмову, не хотів розмовляти сам та не дав говорити з донькою і просто вимкнув телефон. Тоді вона прибула до помешкання свого колишнього чоловіка, де він проживав зі своєю сім"єю та їх спільною донькою ,однак лише після приїзду відповідача їй було дозволено забрати дочку.Але через 3 дні відповідач забрав дочку і після цього не дозволяв їм бачитись,повернув всі речі ,які вона купила для дочки.В дочки було змінено номер телефону,а відповідач повідомляв,що дочка не хоче з нею спілкуватись. Всі її намагання врегулювати даний спір призводили лише до конфліктів, оскільки, відповідач штучно створює такі обставини, через які вона не може зустрічатись з дочкою,яку вона сильно любить і ніколи нічим не скривдила. У зв"язку з чим вона звернулась в орган опіки та піклування та їй було встановлено дні зустрічей-один тиждень під час зимових канікул.Коли вона приїхала в Україну в кінці грудня 2016р.,виявилось,що відповідач змінив місце проживання,на її прохання привезти дитину повідомив,що дочка не хоче її бачити,але він спробує її вмовити.Вони зустрілись в обумовленому місці,куди відповідач приїхав з донькою ,але остання сказала,що хоче додому,на її запитання чому уникає її,дочка стала плакати.Вона вважає,що відповідач чинить на дитину певний вплив з метою розірвання стосунків між нею та дочкою.На черговий телефонний дзвінок,відповідач дозволив їй з дочкою поговорити,але дитина сказала,що не хоче з нею спілкуватись.Просить усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною, визначивши порядок спілкування з дитиною- постійне перебування і проживання дочки з нею за адресою-м.Львів,вул.Виговського,41/54 протягом 3х тижнів зимових канікул.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив,що органом опіки та піклування було встановлено дні зустрічей позивачки з дочкою протягом 1 місяця влітку та тиждень під час зимових канікул .Однак, позивачка може приїжджати в Україну лише зимою,тому просить визначити їй постійне перебування і проживання дочки з нею за адресою-м.Львів,вул.Виговського,41/54 протягом 3х тижнів зимових канікул.Відповідач чинить перешкоди позивачці у спілкуванні з дитиною,так як не відповідає на її телефонні дзвінки, змінив місце проживання,перевів дитину в іншу школу,заборонив дочці давати їй свій номер телефону,чинить на дитину тиск.В орган опіки та піклування з цього приводу не звертались,подали даний позов до суду.Просить позов задоволити.

Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні позов визнали частково , додатково вказавши, що обставини на які покликається позивачка у своєму позові не відповідають дійсності, жодних перешкод щодо участі у вихованні дочки відповідачем не чиняться, більше того, районною адміністрацією позивачу вже були визначені дні побачень з дитиною, проте остання своїм правом не користується.Після зустрічі з матір"ю у 2016р.,дочка не хотіла спілкуватись з нею,попросила змінити їй номер телефону.Не заперечують щодо зустрічей позивачки з дочкою під час зимових канікул,але з врахуванням бажання дочки.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні позов підтримала та пояснила,що 04.07. 2016р.Франківською райадміністрацією було визначено позивачці дні зустрічей з дочкою,а саме,один місяць під час канікул влітку,один тиждень під час канікул взимку.Щодо невиконання сторонами даного розпорядження звернень не надходило.На підставі ухвали суду 2.08.17р.орган опіки та піклування дав висновок про незаперечення щодо зустрічей позивачки з дочкою.В ході проведеної перевірки не було встановлено,що батько чинить тиск на дитину,дівчинка повідомила,що з її думкою рахуються, немає обмежень щодо спілкування з мамою,спілкується,коли хоче.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити частково з наступних мотивів.

Відповідно до положень ст.ст. 141, 151, 155, 157, 159 Сімейного Кодексу батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою.

Судом встановлено, що 11.10.2008 р. між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який, в подальшому, розірваний рішенням Франківського районного суду м.Львова від 15.11.2013 року. Від цього шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,яка проживає з батьком-відповідачем по справі.

На підставі звернення ОСОБА_4,враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 30.06.16р.,Франківська райадміністрація 04.07.16р.прийняла розпорядження №298,згідно якого ОСОБА_4було встановлено наступні дні зустрічей з дитиною-один місяць під час канікул влітку,один тиждень під час канікул взимку.

Як вбачається з психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_5,2009р.н. учениці 2В класу Львівської ССЗШ №45 від 23.06.16р.№325,остання навчається в даній школі з 01.09.15р.,батьк и ОСОБА_5 розлучені,мати протягом квітня-травня 2016р. телефонувала класному керівнику щотижня,питала чи є якісь проблеми у доньки та просила покликати її до телефону,однак дівчинка відмовлялась розмовляти з мамою нічим це не мотивуючи.Батько та його дружина приділяють належну увагу вихованню ОСОБА_5,вона завжди охайно одягнена,щодня у портфелі має все необхідне.

З довідки ЖБК-74 форми 2 №96 вбачається,що ОСОБА_4зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3,яка складається з 2х кімнат,загальною площею 44,6 кв.м.

Згідно висновку органу опіки та піклування Франківської РА ЛМР від 02.08.2017 року № 35-7303 щодо розв"язання спору між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначення способу участі у вихованні дитини матір"ю, яка проживає окремо,наданого на підставі ухвали Франківського районного суду м.Львова ,у відповідності до акту обстеження умов проживання,складеного 25.07.17р.спеціалістами відділу у справах дітй Залізничної райадміністрації,за адресою вул.Виговського,41/54 створені належні умови для забезпечення потреб дитини.Згідно акту обстеження умов проживання,складеного 25.07.17р.спеціалістами відділу у справах дітй Франківської райадміністрації,за адресою вул.Куликівська,39б/22,де проживає ОСОБА_6В.з дочкою,створені належні умови для забезпечення потреб дитини.Орган опіки станом на 27.07.17р.не розглядав звернень щодо невиконання ОСОБА_4чи ОСОБА_6розпорядження від 4.07.16р.20.07.17р.проведена бесіда з малолітньою ОСОБА_5,яка повідомила,що мама не вітала її з днем народження,з мамою спілкується,але не дуже охоче.Батько на засіданнях комісії повідомив,що не чинить перешкод у спілкуванні та зустрічах матері та дитини. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства", керуючись інтересами дитини, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 27.07.2017 року, протокол №15 Франківська РА ЛМР, як орган опіки та піклування, не заперечує про зустрічі ОСОБА_4 з донькою ОСОБА_5

Як вбачається з довідки Львівської ССЗШ №45 від 25.09.17р.№402,ОСОБА_5 наказом від 31.08.17р.№232/2 відрахована з 3В класу,у зв"язку з переходом на навчання до Львівського НВК"Школа-ліцей "Європейський".

Згідно довідки №285 від 13.10.17р.,наданої в судовому засіданні представником позивача,ОСОБА_5 навчається вНВК"Школа-ліцей "Європейський".

У відповідності до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести за допомогою належних та допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням положень ст.ст. 57 59 ЦПК України.Однак,позивачем не надано суду належних та допустимих доказів про чинення відповідачем перешкод у спілкуванні позивачки з дитиною.

У судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт чинення перешкод відповідачем у спілкуванні ОСОБА_4Я.з дочкою.

Як встановлено судом, позивач знає в якій школі навчається її дитина,про що її представник надав суду відповідну довідку.Крім того, у судовому засіданні відповідачем на прохання представника позивачки надано номер мобільного телефону,яким користується дитина ОСОБА_5

Згідно повідомлення представника органу опіки та піклування Франківської райадміністрації,позивачка не зверталась з приводу невиконання відповідачем розпорядження райадміністрації від 4.07.16р.та чинення їй перешкод у спілкуванні з дитиною у визначені даним розпорядженням дні.

За наведених обставин,у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини слід відмовити за недоведеністю.

Разом з тим, судом встановлено,що позивачка не має можливості приїжджати на Україну літом та не може спілкуватись з дитиною протягом місяця літніх канікул,як визначено розпорядженням Франківської райадміністрації від 4.07.16р.,так як має відпустку у зимові місяці,про що заявив у судовому засіданні її представник.

У відповідності до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

Згідно із ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою мати або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Згідно із ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини шляхом встановлення періодичності чи систематичності побачень, можливості спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місця та часу їхнього спілкування.

Як вбачається зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно із ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини, при цьому найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як встановлено судом, між сторонами, після розірвання ними шлюбних відносин, виник спір щодо порядку участі позивачки у вихованні дитини та вільному з нею спілкуванню. При цьому, позивач зазначає, що бажає приймати участь в вихованні дочки та спілкуватися з нею, проте не може реалізувати своє право через протидію з боку відповідача. В той час як сторона відповідача стверджує, що жодних дій, спрямованих не перешкоджання у спілкуванню позивача з дочкою не вчинялось.

Таким чином,суд приходить до висновку,що між сторонами існує спір відносно участі позивача у вихованні дитини, у зв'язку з чим слід в судовому порядку визначити порядок участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Перевіривши твердження сторін дослідженими доказами, суд приходить до переконання, що фактичних даних про те, що відповідач перешкоджає позивачу, як матері, брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою не встановлено. Водночас, вимоги позивача про участь у вихованні та спілкуванні з дитиною є обґрунтованими.

Суд визначає способи участі батьків, місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, їх ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, а також інші обставини, що мають істотне значення,зокрема те,що позивачка проживає в іншій державі та має можливість приїжджати в Україну лише у зимові місяці.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання мамою, яка проживає окремо, обов'язку по вихованню дитини та здійснення її права на особисте спілкування з нею, необхідно встановити наступний порядок спілкування ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 спільне перебування та проживання ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_3 протягом двох тижнів зимових канікул за адресою м.Львів,вул.Виговського,41/54..

Керуючись ст.ст.10,11,60, 208,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в

Позов задоволити частково.

Встановити наступний порядок спілкування ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2 спільне перебування та проживання ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_3 протягом двох тижнів зимових канікул за адресою м.Львів,вул.Виговського,41/54.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: М.І.Гулієва