РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/863/17

07 червня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А. В.

присяжних Томілович О.М., Комар А.Г.

заявника ОСОБА_3, представника заявника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтерисована особа - Відділ реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції про оголошення фізичної особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про оголошення ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в місті Костопіль Рівненської області, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, померлим.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що він є рідним братом ОСОБА_5, який у 2002 році поїхав на заробітки у Російську Федерацію. У 2004 році ОСОБА_5 повідомив, що збирається приїхати до дому, однак після цього зв'язок з ним обірвався і до цього часу його місце перебування не відоме, ніяких відомостей від нього немає. У 2014 році ОСОБА_3 звертався до органів внутрішніх справ із заявою про зникнення брата ОСОБА_5, однак місце перебування брата не вдалося встановити. Оголошення померлим ОСОБА_5 необхідно для реєстрації факту його смерті, зняття його з реєстрації та оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_6 Враховуючи викладене, керуючись ст. 46 ЦК України просить суд задоволити його заяву.

Заявник та представник заявника в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги повністю та просили їх задоволити з підстав зазначених у заяві.

Представник заінтересованої особи: Відділу реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень, щодо задоволення заяви ОСОБА_3 не має.

Заслухавши позицію заявника та його представника, дослідивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про її місцеперебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальною комісією, утвореною внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За змістом вказаної норми закону підставами для оголошення особи померлою є - відсутність на протязі трьох років у місці простійного проживання особи відомостей про її місце перебування; - відсутність на протязі шести місяців у місці простійного проживання особи відомостей про її місце перебування, якщо ця особа пропала безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку протягом шести місяців; - відсутність на протязі одного місяця у місці простійного проживання особи відомостей про її місце перебування за можливості вважати цю особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; та кожна з наведених підстав є самостійною.

Порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою встановлений ст. 246-250 ЦПК України.

Згідно зі ст.247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Судом встановлено, що заявник є рідним братом ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3, серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про народження ОСОБА_5, серії НОМЕР_2 (а.с. 6).

Їхній батько ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 (а.с. 10). Мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 11).

ОСОБА_6 на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на вищевказаний будинок.

Згідно, довідки КП «Костопільське будинкоуправління» № 1182 від 24.04.2017 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані заявник, його дружина та діти, а також брат ОСОБА_5 (а.с. 7).

Таким чином, оголошення померлим ОСОБА_5 заявнику необхідно для реєстрації факту його смерті, зняття його з реєстрації та оформлення спадщини після смерті матері.

Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті.

Оголошення фізичної особи померлою - це підтвердження судовим рішенням припущення про смерть певної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

На думку суду жодних обставин, які б загрожували смертю ОСОБА_3, або дають підстави припустити його смерть ані заявником, ані його представником не наведено.

Так, жодних доказів того, що відбулась якась подія, що загрожувала б смертю ОСОБА_5 (як то нещасний випадок, стихійне лихо або інше) суду надано не було.

Свідки у своїх показах також не вказали на відомі їм обставини, які б свідчили про смерть ОСОБА_5

Зокрема, свідок ОСОБА_8, показала, що вона є дружиною заявника. Повідомила суду, що ОСОБА_5 за місцем реєстрації уже не має з 2003 року, він бувало телефонував до дому, але з ним спілкувалася лише мати. У 2014 році ОСОБА_3 звернувся до органів внутрішніх справ, щодо розшуку брата, однак встановити місце його перебування не вдалося, до 2014 року з заявою про розшук ОСОБА_5 не зверталися, оскільки його мати за життя була проти цього. Показала, що їй не відомі будь-які факти, які б свідчили про смерть ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначила, що вона є сусідкою заявника, підтвердила, що ОСОБА_5 вона за місцем проживання уже не бачила 13 років, однак зазначила, що ствердити, що він помер вона не може.

Свідок ОСОБА_2 показала, що вона проживає поряд із заявником, заначила, що ОСОБА_5 за місцем проживання дійсно уже не має 13 років. Зазначил, що їй не відомі будь-які обставини, які б загрожували життю ОСОБА_5

Так, судом встановлено, що всі твердження заявника та його представника носять характер припущень, документально не підтверджені.

Крім того, в обґрунтування заявлених вимог заявник та його представник посилаються на довідку видану Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області № 60/21-13952 від 22.12.2014 року, з якої вбачається, що 17.12.2014 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до Костопільського РВ УМВС, щодо розшуку брата ОСОБА_5, однак місце перебування ОСОБА_5 не встановлено.

Однак, дана довідка свідчить лише про факт зникнення ОСОБА_5, а не про факт його смерті.

Відповідно до ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про її місцеперебування протягом трьох років, з вищевказаної довідки вбачається, що ОСОБА_3 звернувся із заявою про зникнення ОСОБА_3 17.12.2014 року, тобто три роки з моменту коли заявник повідомив про зникнення брата ще не минуло.

Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що заява обґрунтована тільки фактом відсутності у місці реєстрації (проживання) з 2002 року ОСОБА_5, а наявність обставин, які б мали загрожувати цій особі смертю або дають підставу припускати загибель від певного нещасного випадку заявником не доведено, суд доходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 46 ЦК України, ст. 246-249 ЦПК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3, заінтерисована особа - Відділ реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції, про оголошення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 померлим - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяО. С. Цвіркун

Присяжні О.М. Томілович

А.Г. Комар