Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2016/17
Провадження № 2/553/1007/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.11.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі: - ОСОБА_1,

за участі представника позивача ОСОБА_2 адвоката - ОСОБА_3,

та ОСОБА_4,

відповідачки ОСОБА_5,

представника відповідачки ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що в грудні 2016 року вони припинили шлюбно сімейні стосунки з відповідачкою, їхнє сімейне життя останнім часом супроводжувалось постійними сварками та непорозуміннями з відповідачкою не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне відносини та сімейні обовязки, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. При цьому, в позові вказував, що кожен з подружжя живе своїм життям.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 не зявився, в звязку з тим, що перебуває на строковій військовій службі.

Представники позивача адвокат - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в судовому

засіданні підтримали позовну заяву та наполягали на її задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_5. та її представник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні обставини та підстави для розірвання шлюбу зазначені ОСОБА_7 в позові не визнали, проти розірвання шлюбу не заперечували, оскільки фактично шлюб припинений.

Суд, вислухавши сторін по справі та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.

Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1641. Від шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб укладено між сторонами вперше.

В судовому засіданні сторона позивача вказували про те, з грудня 2016 року сімя припинила своє існування, причиною для припинення стосунків, стали зрада відповідачки.

При цьому, представниками позивача вказувалось про те, що сумісне життя останнім часом супроводжувалось постійними сварками, скандалами, та непорозуміннями, які мали гострий емоційний характер.

В судовому засіданні відповідачкою та її представником заперечувались дані факти, оскільки з сторони позивача вчинялось насилля по відношенню до відповідачки неодноразово мали факти застосування фізичної сили, внаслідок зловживання позивачем спиртними напоями, які мали систематичний характер.

При цьому, відповідачкою в судовому засіданні вказувалось про те, що фактично їх шлюб розпався, кожний зі сторін живе своїм життям, оскільки спільне проживання є неможливими, внаслідок обставин, які мали місце, свідком яких була і дитина.

Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що спору з приводу розірвання шлюбу на даний час між сторонами не існує, так як шлюбні стосунки між ними фактично припинені з грудня 2016 року , що свідчить про неможливість збереження сімї на даний час.

Відповідно до положення ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, визначено,що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Надані сторонами докази, щодо причин припинення шлюбних відносин, а також свідчення свідків, не можуть бути прийняті до уваги суду, оскільки є неналежними та достатніми для підтвердження вказаних сторонами обставин.

Поряд з цим, суд визнає недоведеною обставину вказану відповідачкою щодо систематичного зловживання позивачем спиртними напоями, як таку що не знайшла свого підтвердження належними доказами в суді та спростовується характеристикою на ОСОБА_2 наданою стороною позивача.

Обставина нанесення позивачем відповідачці тілесних ушкоджень також не знайшла свого підтвердження, оскільки лише наданими фото та показаннями свідків дійсність даної обставини перед судом не доведено належними, допустимими та достатніми доказами.

В свою чергу обставина щодо т подружньої зради вчиненою відповідачкою. Також не була доведена в суді належними та допустимими доказами.

З урахуванням фактичних обставин справи та норм закону, як регулюють спірні правовідносини, судом встановлено, що шлюбно сімейні стосунки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вичерпали себе, оскільки обставини спільного проживання подружжя є такими, що суперечать інтересам позивача та відповідачки.

ОСОБА_1 таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін по справі, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61,88, 213-215 ЦПК України, ст. 110-112 Сімейного кодексу України /в редакції 2003 року/, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб зареєстрований у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 08 жовтня 2005 року, актовий запис № 1641 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_5, залишити ОСОБА_5.

Копію рішення направити до Подільського районного у м. Полтаві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області для виконання.

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_9