Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1904/17
Провадження №: 2/332/892/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2017 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Безлер Л.В.,

при секретарі Жечевій А.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, який в подальшому було уточнено, про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, відповідно до договору дарування від 04.10.2000 року, йому на праві власності належить 19/50 частки квартири АДРЕСА_1. В січні 2016 року звернувся з заявою до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції з заявою про реєстрацію речових прав на 19/50 частки квартири. Рішенням державного реєстратора № 27948451 від 27.01.2016 року було відмовлено в проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки було встановлено наявність арешту всього нерухомого майна за колишнім власником вищевказаної квартири ОСОБА_3, що було накладено постановою Заводського ВДВС ЗМУЮ АМ №665118 від 14.04.2005 року, реєстраційний номер обтяжень 1908522. На заяву від 09.03.2016 року відповідач відмовив у знятті арешту з майна. Оскільки на момент накладання арешту 14.04.2005 року вищевказана частка квартири належала на праві власності не боржнику ОСОБА_3, наявність арешту (обтяження) на все майно боржника порушує його права приватної власності на вищевказане майно. Просив зняти арешт з усього майна боржника, згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Реєстром прав власності на нерухоме майно, Державним реєстром іпотек, Єдиним реєстром заборон відчуження обєктів нерухомого майна, за реєстраційним номером обтяжень 1908522, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 22.04.2005 року № 1908522 про арешт нерухомого майна, де обєкт обтяження вказано «невизначене майно, все майно» власник: ОСОБА_3.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов в частині зняття арешту з майна та виключення з реєстру заборон відчуження запис про арешт нерухомого майна.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, зазначила про те, що причини накладення державним виконавче арешту на майно ОСОБА_3 встановити на даний час неможливо, оскільки дані про це відсутні внаслідок спливу значного часу. При цьому вказала, що на даний час будь-яке майно у ОСОБА_3 відсутнє.

Третя особа у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надавав.

Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.

На підставі договору дарування від 04.10.2000 року ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняв у дар 19/50 частки квартири АДРЕСА_2.

Для реалізації своїх прав позивач звернувся з заявою про державну реєстрацію свого майна. Рішенням державного реєстратора відмовлено у державній реєстрації, оскільки під час розгляду заяви у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна було встановлено наявність арешту нерухомого майна ( реєстраційний номер обтяження 1908522) за ОСОБА_3 ( обєкт обтяжень все нерухоме майно), що було накладено на підставі постанови АМ№ 665181 від 14.04.2005 року Заводським ДВС РУЮ м. Запоріжжя.

З інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 65906032 від 16.08.2016 року випливає, що 22.04.2005 року внесено запис за № 1908522 про обтяження, а саме про арешт всього майна. (арк. справи 12).

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2016 року знято арешт з 19/50 часток квартири АДРЕСА_2.

04.10.2016 державним виконавцем Сопіною К.Г. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану про зняття арешту з 19/50 частини часток квартири АДРЕСА_2 у звязку з відсутністю арешту на квартиру. Також було встановлено, що за боржником ОСОБА_4 відсутнє будь яке нерухоме майно.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 15 травня 2013 р. у справі № 6-26цс13, яка є обовязковою для суду (частина друга статті 214, стаття 360-7 ЦПК України), вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Судом встановлено, що вимога позивача про зняття арешту ґрунтується на праві власності позивача на частину квартири, оскільки накладений арешт перешкоджає позивачеві в реалізації його права розпорядження вказаним майном.

Оскільки 19/50 частка квартири належить ОСОБА_1, а не боржникові ОСОБА_3 за виконавчим провадженням, в межах якого було накладено арешт на майно, тому суд вважає за можливе звільнити його з-під арешту.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що задовольняє позов у повному обсязі.

Позивач не заявляв вимог про стягнення судового збору, тому на підставі ст. 11 ЦПК України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57 61,208, 212-215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти арешт з усього майна боржника, згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Реєстром прав власності на нерухоме майно, Державним реєстром іпотек, Єдиним реєстром заборон відчуження обєктів нерухомого майна, за реєстраційним номером обтяжень 1908522.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис від 22.04.2005 року № 1908522 про арешт нерухомого майна, де обєкт обтяження вказано «невизначене майно, все майно» власник: ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Л.В. Безлер