Провадження № 2/522/7708/17
У Х В А Л А

Іменем України

«07» червня 2017 року

Суддя Приморського районного суду міста ОСОБА_1 ОСОБА_2, дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_3 до Одеської міської ради України про отримання права спадщини по закону та отримання права власності спадкоємного майна

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.

Вивчивши подану заяву та додані до неї матеріали, суддя дійшов висновку про необхідність залишення її без руху з наступних підстав.

І. Позивачем під час подання позову не дотримано вимог п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України щодо викладення змісту позовних вимог, зокрема, позивач просить визнати факт отримання спадщини по закону від померлого ОСОБА_4 у порядку другої черги на ОСОБА_3, на усі права та на усе майно де б воно та з чого б воно не складалось. При цьому способи захисту цивільного права передбачені в ч. 2 ст. 16 ЦК України. Таким чином, позивачем не розкрито зміст позовних вимог відповідно до визначених законодавством способів захисту порушених прав.

Додатково судом враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава, з огляду на що суд вбачає невідповідність позовної заяви наведеній нормі права, оскільки в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань «Одеська міська рада України» в якості юридичних осіб відомості відсутні.

Крім того, позивачем ОСОБА_3, в порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, не зазначено всіх доказів, що підтверджують кожну обставину, або про наявність підстав для звільнення від доказування.

За правилом частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Наведені правила визначають, що саме позивач визначає належного відповідача у своїх вимогах, які за своєю організаційно-правовою формою мають відповідати критеріям статті 30 ЦПК України, а також особа обирає спосіб захисту, визначений в ст. 16 ЦК України, іншому законі або договорі.

ІІ. Позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки, за його твердженням, його не сплачено через складне матеріальне становище, у якому перебуває позивач, а також у звязку з не оформленням мінімальної пенсії.

Втім, суд дійшов висновку про відсутність передбачених процесуальним законом правових підстав для її задоволення з огляду на її безпідставність та необґрунтованість.

Так, відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Надані позивачем докази не дають підстав для таких висновків, які б могли бути підставою для звільнення від сплати судового збору, його відстрочення або розстрочки, з огляду на що в задоволенні такого клопотання суд зобовязаний відмовити.

При цьому, суд звертає увагу, що ОСОБА_3, в порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, не зазначено ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до п. 12, 15, 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

У випадку, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк усуне зазначені недоліки, позовна заява буде вважатися поданою у день первісного її подання до суду. В протилежному випадку заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Керуючись ст.ст. 80, 82, 119, 121 ЦПК України, СУД

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення від оплати судового збору за подання позовної заяви до Одеської міської ради України про отримання права спадщини по закону та отримання права власності спадкоємного майна відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_3 до Одеської міської ради України про отримання права спадщини по закону та отримання права власності спадкоємного майна залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків до «07» липня 2017 року, але не більш ніж пять днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я ОСОБА_2

07.06.2017