Справа № 404/3047/17
Номер провадження 2/404/2247/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

за участі секретаря - Муравйової С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача- Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про зняття арешту з нерухомого майна та заборони на його відчуження,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року позивач звернувся в суд із позовом, яким просить зняти арешт з невизначеного майна, всього майна, накладеного постановою 2444 від 01.06.2000, Державної виконавчої служби Кіровського району, Кузенко вх376 та зареєстрованого у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 30.09.2008 року за №7992436; судові витрати залишити по фактично понесеним. Вимоги мотивував тим, що після смерті 21.09.2003 року ОСОБА_3 фактично вступив у спадщину на належну їй частку у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Мав намір продати належну йому частку у будинку 89 в м. Кропивницькому. Під час оформлення документів у нотаріуса стало відомо, що на вказаний будинок накладено арешт Кіровським відділом ДВС Кіровоградського міського управління юстиції. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.02.2005 року стягнуто з нього на користь неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - 6 271,10 грн. грошової компенсації за належну їй частину спадкового майна, яке відкрилось після смерті ОСОБА_3. Кошти повністю сплачені, а тому підстави в накладенні арешту відсутні.

В судове засідання представник позивача надала, через канцелярію суду, заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги підтримала, просила задовольнити, судові витрати вважати по фактично понесеними стороною позивача та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач- ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подала.

В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмете спору на стороні відповідача- Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, який залучений до участі в справі ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.07.2017 року, його представник не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір ( ч. 3 ст. 60 ЦПК України).

Судом з'ясовано, що згідно архівної довідки №10836 від 29.05.2015 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за: ОСОБА_6- 7/36 ч. (приватна спільна часткова), ОСОБА_7- 7/36 ч. (приватна спільна часткова), ОСОБА_7- 5/12 ч. (приватна спільна часткова), ОСОБА_3- 7/36 ч. (приватна спільна часткова) (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна від 30.03.2017 року зареєстровано арешт невизначеного майна, всього майна, належного ОСОБА_1, накладеного постановою 2444 від 01.06.2000, Державна виконавча служба Кіровського району, Кузенко вх376 та зареєстрованого 30.09.2008 року за №7992436 (а.с. 9-10).

07 квітня 2016 року керівником апарату Кіровського районного суду м. Кіровограда Черновою Л.М. за вих. №01-36/211/2016 повідомлено, що в 2000 році Кіровським районним судом м. Кіровограда розглядалась справа №2-410-2000 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання частково недійсним свідоцтва. Рішенням суду від 17 січня 2000 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 4916 грн. вартості 7/36 частини спірного домоволодіння по АДРЕСА_1. Додатковим рішенням від 09 лютого 2000 року з ОСОБА_9 стягнуто держмито в дохід держави в сумі 662 грн. 05 коп. Крім того, повідомлено, що в 2005 році Кіровським районним судом м. Кіровограда розглядалась цивільна справа №2-112-05 за позовом ОСОБА_10 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно та розподіл його в натурі. Рішенням суду від 28 лютого 2005 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6271 грн. 10 коп. грошової компенсації за належну їй частину спадкового майна, яке відкрилось після смерті ОСОБА_3. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину грошових та компенсаційних вкладів, відкритих у Кіровоградській філії Державного Ощадного банку України № 33 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_5, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 в сумі 5694,85 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 441 грн. судових витрат за сплачене держмито та за оплату судових експертиз (а.с. 14).

Начальником Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Комаха Т.С. на заяву ОСОБА_1 повідомлено, що надати інформацію щодо накладення арешту на квартиру по АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 в 2004 році неможливо, у зв'язку з тим, що відповідно до п.п. 3.19, 3.20 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, яка діяла на той період часу строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становив 3 роки від дати закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа стягувачу, до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Виконавчі документи після закінчення терміну їх зберігання підлягають знищенню. В зв'язку з вищевикладеним для вирішення питання щодо зняття арешту з квартири по АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 запропоновано звернутися до суду (а.с. 13).

Як вбачається із рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 липня 2016 року, яке набрало законної сили 23 серпня 2016 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Кіровський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про зняття арешту з нерухомого майна та заборони на його відчуження - задоволено частково. Знято арешт з домоволодіння АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, накладений постановою 2444 від 01.06.2000 року Державної виконавчої служби Кіровського району та зареєстрованого у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 30.09.2008 року за № 7992424. Знято арешт з домоволодіння АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 накладений постановою б/н від 04.02.2004 року Державної виконавчої служби Кіровського району та зареєстрованого у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 14.02.2005 року за № 1678221. В частині вимог щодо виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна записів про арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 - відмовлено. В мотивувальній частині рішення зазначено, що згідно заповіту від 04.09.1992 року ОСОБА_7 заповіла все своє майно - ОСОБА_1. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.02.2005 року позов ОСОБА_10 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно та розподіл його в натурі задоволено .Стягнуто з ОСОБА_1 на користь неповнолітньої ОСОБА_2 6271,10 грн. грошової компенсації за належну їй частину спадкового майна, яке відкрилось після смерті ОСОБА_3 та визнано за ОСОБА_2 право власності на частину грошових та компенсаційних вкладів, відкритих у Кіровоградській філії Державного Ощадного банку України № 33 на розрахунковий рахунок № НОМЕР_5, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 в сумі 5694,85 грн. 25.05.2015 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиної С.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7. 15.06.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції із заявами про надання копії постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, прийняті державним виконавцем 01.06. 2000 року та 04.02.2004 року відносно домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 18.06.2015 року позивач звернувся до третьої особи із заявами про скасування постанови № 24444 прийнятої державним виконавцем 01.06.2000 року та скасування постанови прийнятої державним виконавцем 04.02.2004 року. 26.06.2015 року Кіровський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції повідомив позивача про те, що відповідно до Інструкції з діловодства що діяла на той період часу строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки, а отже їх було знищено. В зв'язку з цим , йому для вирішення питання щодо зняття арешту з будинку АДРЕСА_1 запропоновано звернутися до суду. Згідно довідки ПАТ «Гідросила» від 01.09.20015 року позивач дійсно сплачував кошти зі своєї заробітної плати згідно рішення суду № 2-410-2000 від 17.01.2000 року на користь ОСОБА_6 в сумі 2200, 29 грн. та справи № 2-11-05 від 28.02.2005 року на користь ОСОБА_2 в сумі 6271,10 грн. (а.с. 5-8).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини ( ч.3 ст. 61 ЦПК України).

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Другого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, відповідно до якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 3 червня 2016 року роз'яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІV від 21.04.1999 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999 року, особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню ( ч. 2 ст. 386 ЦК України).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підтверджуються матеріалами справи, а тому таке право підлягає захисту шляхом звільнення його з-під арешту, що відповідає вимогам ч.2 ст. 16 ЦК України.

Судові витрати по справі вважати по фактично понесеним стороною позивача.

Керуючись ст. ст. 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов- задовольнити.

Зняти арешт з невизначеного майна, всього майна, належного ОСОБА_1 , накладеного постановою 2444 від 01.06.2000, Державна виконавча служба Кіровського району, Кузенко вх376 та зареєстрованого у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна від 30.09.2008 року за №7992436.

Судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда