У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Боймиструка С.В.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2017 року в справі за позовом Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2017 року позовні вимоги Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради заборгованість з орендної плати за земельну ділянку в розмірі 24210 грн. та судові витрати в розмірі 1450 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, покликаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: ст.ст. 626,627, 629 ЦК України, ст. 15 Закону України "Про оренду землі" та не застосування ч.1 ст. 631 ЦК України.

Зазначає про те, що задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором про відшкодування орендної плати за землю від 02 березня 2010 року № 35-01/8, судом не було повністю досліджено обставини щодо чинності вказаного договору. Договір оренди від 23 травня 2011 року № 00048 не може вважатися поновленим договором оренди землі від 16 лютого 2006 року, оскільки вказаний договір є окремим правочином, крім того на момент набрання чинності договором оренди від 23 травня 2011 року строк дії договору оренди землі від 16 лютого 2006 року закінчився. Тому сплата ним коштів згідно п.1 та п. 4.2. договору про відшкодування орендної плати за землю від 02 березня 2010 року №35-01/8 мала бути припинена у лютому 2011 року. За таких обставин, стягнення заборгованості позивачем за період з 01 липня 2014 року по 23 травня 2016 року на підставі договору про відшкодування, що припинив свою дію ще 16 лютого 2011 року є безпідставним та необґрунтованим

Вказує на те, що судом першої інстанції не враховано того, що договір про відшкодування орендної плати за землю від 02 березня 2010 року № 35-01/08, договір оренди землі від 16 лютого 2006 року №23 та договір оренди від 23 травня 2011 року № 00048 є окремими правочинами, на підставі яких між сторонами виникають відповідно до ст.ст. 626,627, 629 ЦК України окремі правовідносини.

В матеріалах справи відсутні докази про надсилання рахунків для сплати орендної плати за період з 01 липня 2014 року по 23 травня 2016 року.

Крім того, згідно витягу про реєстрацію права власності від 02 листопада 2011 року за ним було зареєстровано право власності на домовлолодіння за адресою : м. Рівне, вул. Слов'янська, 16. Отже, з листопада 2011 року він є власником нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці, про що було відомо позивачу, а отже відсутні правові підстави для відшкодування орендної плати за земельну ділянку на якій знаходиться належне йому нерухоме майно.

З цих підстав просив рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. Пояснив суду, що він не повинен сплачувати орендну плату за земельну ділянку на якій розташований його будинок, оскільки він є його власником, а також сплачувати і податки за землю, оскільки земельну ділянку не приватизував.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Договір оренди землі від 16 лютого 2006 року № 23 між Рівненською міською радою та УКБ Рівненського міськвиконкому було укладено на 5 років, тобто останнім днем дії цього договору, у разі не продовження його дії, було б 16 лютого 2011 року.

2 березня 2010 року між УКБ Рівненського міськвиконкому та ОСОБА_1 був укладений Договір предметом якого є відшкодування ОСОБА_1 УКБ міськвиконкому орендної плати за землю, яку УКБ сплачує за земельну ділянку в АДРЕСА_1) (п.2.1 Договору). Цю плату ОСОБА_1, згідно п. 3.1. зобов'язувався щомісячно до 20 числа відшкодовувати УКБ шляхом перерахування або внесення коштів на поточний рахунок.

Згідно з п. 4.2. цього Договору він діє до моменту закінчення дії договору оренди земельної ділянки або дії державного акту на постійне користування земельною ділянкою, відшкодовування плати за яку здійснюється на підставі даного Договору.

20 січня 2011 року Рівненською міською радою було прийнято рішення №164 "Про поновлення договору оренди землі в районі вулиць Скляренка та Холмської" строком на п'ять років.

23 травня 2011 року в управлінні Держкомзему у м. Рівному зареєстрований Договір оренди №00048.

Відповідно п. 2 Договору оренди №00048 встановлено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5 958 кв.м., за рахунок земель, які були надані Управлінню капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради в оренду.

В договорі була зазначена нормативна грошова оцінка земельної ділянки та визначено розмір орендної плати.

В подальшому розмір орендної плати приводився у відповідність до вимог податкового законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Всупереч вимог ст.525, 526 ЦК України ОСОБА_1 починаючи з 2014 року до часу подання позову в даній справі, припинив здійснювати відшкодування орендної плати позивачу.

Земельна ділянка, яка є предметом Договору № 35-01/18 про відшкодування орендної плати за землю від 02 березня 2010 року та на якій побудований житловий будинок відповідача, належить на праві комунальної власності територіальній громаді м.Рівного і ОСОБА_1 її не приватизував, а тому протягом усього часу користування даною земельною ділянкою повинен відшкодовувати вартість користування нею .

Договір оренди землі від 16 лютого 2006 року № 23 договір укладено на 5 років, тобто останнім днем дії цього договору, у разі не продовження його дії, було б 16 лютого 2011 року.

20 січня 2011 року - до моменту закінчення дії Договору Рівненською міською Радою прийнято рішення № 164 " Про поновлення договору оренди землі в районі вулиць Скляренка та Холмської пунктом 1 якого вирішено поновити на 5 років договір оренди.

Отже, місцевий суд дійшов вірного висновку, що строк дії Договору оренди землі від 16 лютого 2006 року не переривався. Договір оренди від 23 травня 2011 року № 00048 є поновленим договором оренди землі від 16 лютого 2006 року , викладеним в новій редакції у зв'язку з прийняттям рішення Рівненської міської ради № 164 від 20 січня 2011 року.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачена можливість поновлення такого договору та при цьому зі зміною його умов.

Управління капітального будівництва неодноразово направляло на адресу відповідача рахунки з листами - вимогами про сплату заборгованості , а саме 20 травня 2015 року, 16 листопада 2015 року, 26 січня 2016 року, 17 березня 2016 року.

Лист-вимогу від 17 березня 2016 року відповідач отримав особисто , про що свідчить його підпис.

Згідно ч.1 ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов'язані : в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату;

Оскільки після реєстрації права власності на збудований на спірній земельній ділянці будинок ОСОБА_1 не приватизував її, то він фактично залишився користувачем та зобов'язаний сплачувати орендну плату. Підстав звільнення його від такої сплати та безкоштовного користування землею територіальної громади він не навів, тому суд першої інстанції відповідно до розрахунку заборгованості та штрафних санкцій обґрунтовано стягнув її з відповідача.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції правильно визначено характер відносин, що виникли між сторонами, дано їм належну правову оцінку.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 324-325 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 28 лютого 2017 року залишити без змін

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич