Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/948/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

07.06.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.,

суддів: Суровицької Л.В., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 лютого 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі банк) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначав, що 23 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № KGMDAN086930187, відповідно до якого банк надав останньому кредит в розмірі 75206 грн. 30 коп. на термін до 22 жовтня 2014 року.

Відповідач зобовязання за кредитним договором не виконав. Станом на 22 вересня 2016 року існує заборгованість в розмірі 90000 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 35835 грн. 69 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 52001 грн. 34 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом 2162 грн. 97 коп.

Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість в розмірі 90000 грн. та судові витрати.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 лютого 2017 року провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України. Суд дійшов висновку, що у звязку з набранням законної сили заочного рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23 жовтня 2007 року повторний розгляд справи є неможливим і провадження у справі підлягає закриттю.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд помилково дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі, оскільки закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у звязку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон повязує неможливість судового розгляду справи. Дійсно банк звертався в суд із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 23 жовтня 2007 року, але розмір заборгованості визначено станом на 20 лютого 2012 року в сумі 141512 грн. 74 коп. У цьому позові банк заявив вимогу про стягнення заборгованості в сумі 90000 грн. станом на 22 вересня 2016 року, отже позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 21 лютого 2012 року по 22 вересня 2016 року не були предметом судового розгляду.

В засіданні апеляційного суду представник банку підтримав доводи апеляційної скарги. Відповідач та його представники просили відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення за кредитним договором від 23 березня 2007 року заборгованості, яка утворилася станом на 22 вересня 2016 року в сумі 90000 грн. (а.с.2-3, 4-7).

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 травня 2011 року з відповідача на користь банку вже стягнута заборгованість за цим кредитним договором станом на 20 лютого 2012 року в сумі 141512 грн.73 коп., проте погодитися з висновком суду про закриття провадження у справі не можна.

Відповідно до ч.2 ст.208 ЦПК України питання про закриття провадження у справі вирішується судом шляхом постановлення ухвали, а судовий розгляд по суті позовних вимог закінчується ухваленням рішення суду.

В порушення зазначених норм ЦПК суд першої інстанції безпідставно закрив провадження у справі рішенням суду, оскільки закриваючи провадження у справі суд повинен був постановити ухвалу.

За таких обставин апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу «Приватбанку» за правилами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, а не на рішення суду.

Згідно п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

У матеріальному розумінні предмет позову це річ, щодо якої виник спір.

За змістом пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-79 цс15.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції не звернув уваги на те, що предметом розгляду цієї справи є також інший період заборгованості за кредитним договором, ніж той, щодо якого ухвалено заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 травня 2011 року.

За таких обставин суд першої інстанції повинен був закрити провадження у справі за період заборгованості щодо якого вже ухвалено рішення, а щодо іншого періоду - розглянути спір по суті позовних вимог.

З огляду на це закриття судом провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України суперечить змісту цієї норми та перешкоджає подальшому провадженню у справі щодо існуючого у сторін спору, тому рішення суду про закриття провадження у справі відповідно до п. 4 ч.2 ст.307, ст.311 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо можливості за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалення апеляційним судом нового рішення суду про задоволення позову не ґрунтуються на нормах ЦПК України, оскільки апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити нове рішення у справі, яка по суті позовних вимог судом першої інстанції не розглядалася і провадження у справі було закрито.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, п.3 ч.1 ст.312, п.2 ч.1 ст.314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково, скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 лютого 2017 року про закриття провадження в цивільній справі, а справу повернути в той же суд на розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

ОСОБА_3