Справа № 502/493/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія справу за заявою

ОСОБА_1,

зацікавлена особа Кілійський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області

про

оголошення особи померлою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23.03.2017 року звернулась до Кілійського районного суду з заявою про оголошення померлим ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із заяви вбачається, що батько заявниці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживав за місцем реєстрації, а саме за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Кірова, 219. Однак, вже протягом декількох років він за місцем реєстрації не зявляється. Брат батька заявниці ОСОБА_3, який проживає в м. Одесі, пояснив, що не бачив ОСОБА_2 протягом багатьох років. Останній раз вони бачились 10 років тому. Зі слів сусідки ОСОБА_2, батько заявниці зник більше 6 років тому, з того часу про нього немає жодних відомостей. Також з її слів вбачається, що він нібито поїхав до Республіки Крим. За допомогою у пошуку батька заявниця зверталась в МВД Республіки Крим. З управління кримінального розшуку ОСОБА_1 повідомили, що за інформаційно-аналітичним обліком МВД Республіки Крим ОСОБА_2 не проходить, на території республіки не зареєстрований. Оскільки відомостей про батька заявниці немає, а спроби його розшукати не мали позитивного результату, ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про оголошення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлим.

Заявниця, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак надала заяву про те, що свої вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати за її відсутності.

Представник заінтересованої особи, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак направив заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без його участі.

На підставі письмових заяв заявника та представника заінтересованої особи суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

02.04.1975 року народилась ОСОБА_4, її батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про що складено відповідний актовий запис № 329, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-АП № 387097 від 10.04.1975 року.

07.05.2004 року Відділом РАСЦ адміністрації Рибінського муніципального округу був зареєстрований шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_7, про що складено відповідний актовий запис № 421, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ГР № 550803.

Згідно довідки № 8292/04 від 20.10.2017 року, наданої Ізмаїльським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на обліку в управлінні не перебуває та пенсію не отримує.

Згідно довідки № 44/2/4676 від 18.10.2017 року, наданої Кілійським ВП Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області, заяв про розшук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не надходило.

З інформаційного листа № 1675/65-26 від 05.10.2017 року, наданого Кілійським районним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вбачається, що в Державному реєстрі актів цивільного стану наявний актовий запис № 19 від 02.04.1953 року про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, складений виконавчим комітетом Бородінської сільської ради Тарутинського району Одеської області. Також, в Державному реєстрі актів цивільного стану наявний актовий запис № 1507 від 08.09.2015 року про смерть ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, складений Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

08.11.2017 року до Кілійського районного суду Одеської області відповідно до судового запиту за вх. № 10115/17 з Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області надійшла копія актового запису про смерть № 1507 від 08.09.2015 року, який засвідчує смерть ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно актового запису про смерть № 1507 від 08.09.2015 року, складеного Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 17.08.2015 року у віці 62 років в місті Біла Церква Київської області.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, в тому числі і про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місце перебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно до п. 1 ст. 249 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Таким чином, рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Виняток встановлений у ч. 2 ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв'язку з воєнними діями , може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Стаття 47 Цивільного кодексу України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини.

Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлої від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою-це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо на підставі незаперечних доказів стверджується, тобто доводяться обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом РАЦС факту смерті.

Статтею 247 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Таким чином, оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо.

Оскільки судом встановлені час та місце смерті ОСОБА_2, тому відсутні визначені ст. 46 ЦК України підстави для оголошення його померлим.

На підставі вищезазначеного, оцінивши наявні у справі докази, а також керуючись наведеними нормами цивільного законодавства суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 235- 241, 294 ЦПК України, ст. 46 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_2 померлим відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_8