У х в а л а

06 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

розглянувши заяву Комунального підприємства «Одесміськелектротранс», в інтересах якого діє Сергеєва Ілона Іллівна, про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна,

в с т а н о в и л а :

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 02 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив: стягнув з Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» (далі - КП «Одесміськелектротранс») на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 1 млн 525 тис. 618 грн 80 коп. за користування у період з 01 березня 2011 року до 01 березня 2014 року приміщенням адміністративної будівлі (літ. «Ж») площею 379,6 кв. м та приміщенням цеху з ремонту електротранспорту (літ. «И») площею 690 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд Одеської області 18 лютого 2016 року скасував рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 22 лютого 2017 року рішення Апеляційного суду Одеської області від 18 лютого 2016 року скасувала та залишила в силі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року.

19 травня 2017 року КП «Одесміськелектротранс» звернулося до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах статті 22, частини четвертої статті 623, статей 641, 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження підстави перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанови Верховного Суду України від 20 червня 2011 року, 04 липня 2011 року (справи № 3-59гс11, № 3-64гс11), 09 грудня 2014 року, 28 січня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України визначено, що підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 22 лютого 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції щодо наявності правової підстави, передбаченої частиною першою статті 1214 ЦК України, для відшкодування відповідачем доходів, які він одержав від користування спірним майном без достатньої правової підстави.

Разом з тим у наданих заявником для порівняння постановах Верховного Суду України зроблено такі висновки:

- у спорі, що виник з договору поставки, - відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх чинників цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини (постанова від 20 червня 2011 року);

- у спорі, що виник з кредитного договору, з огляду на положення статті 22 ЦК України та статті 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх чинників цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, а також вини. За відсутності хоча б одного із чинників цивільно-правова відповідальність не настає (постанова від 04 липня 2011 року в справі № 3-59гс11);

- у спорі, що виник з договору поставки, відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. При цьому для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх чинників цивільного правопорушень (протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини), а також встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди (постанова від 04 липня 2011 року у справі № 3-64гс11);

- у спорі, що виник з підстав самовільного зайняття земельної ділянки, суд указав, що обов'язок відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди може бути покладений на особу тільки за умови реальної можливості одержання доходу особою, яка вважає, що їй завдано шкоди. При цьому згідно із частиною другою статті 22 ЦК України збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Крім того, частиною другою статті 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (постанова від 09 грудня 2014 року);

- у спорі, що виник з підстав користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, суд зазначив, що, вирішуючи цей спір щодо стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (орендної плати за землю), заподіяних позивачу внаслідок користування земельною ділянкою без укладання договору оренди, необхідно взяти до уваги положення статей 156, 157 Земельного кодексу України та загальні положення статті 22, глави 82 ЦК України. При цьому слід установити наявність у діях винної особи усіх чинників цивільного правопорушення (постанова від 28 січня 2015 року).

Отже, правові висновки суду касаційної інстанції, викладені в наведених судових рішеннях та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах, що позбавляє Верховний Суд України можливості установити неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» про відшкодування доходів від безпідставно набутого майна за заявою Комунального підприємства «Одесміськелектротранс» про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко