Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Терещенко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

11 жовтня 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2, який зареєстрований 15 липня 2016 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом № 251. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначає, що з 15 липня 2016 року вона перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя вони дітей не мають. У позові також зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями та вживає наркотичні речовини. Перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, він безпідставно влаштовує скандали, ображає її та застосовує щодо неї фізичне насильство. Така поведінка відповідача негативно впливає на її фізичний і емоціональний стан. Нею втрачено почуття кохання, поваги та душевної прив'язаності до чоловіка, він став для неї чужою людиною. На початку червня 2017 року шлюбні відносини між ними припинені, а 03 вересня 2017 року після чергового скандалу вона пішла від чоловіка. З того часу вони проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть. Шлюбні відносини поновлені бути не можуть, збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем вважає неможливим, а примирення недоцільним, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить шлюб, укладений 15 липня 2016 року з відповідачем ОСОБА_2 розірвати та після розірвання шлюбу її прізвище змінити з прізвища "ОСОБА_1" на дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю. На заявлених позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити її позов за підставами, викладеними у позовній заяві. Після розірвання шлюбу її прізвище просить змінити на дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, проте відповідно до телефонограми, яка знаходиться в матеріалах цивільної справи, висловив своє прохання розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, не заперечує.

Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15 липня 2016 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом № 251, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 4).

Від подружнього життя сторони дітей не мають.

Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Відповідач ОСОБА_2 проти розірвання шлюбу безпосередньо в органах РАЦСу заперечує, тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати їх прийняти заходи до примирення.

Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище позивачки ОСОБА_1 змінити на її дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та враховуючи визнання позову відповідачем у повному обсязі, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 15 липня 2016 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом № 251.

Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу - змінити з « ОСОБА_1 » на дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО