Справа № 750/558/17 Провадження № 22-ц/795/1234/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Рахманкулова І. П. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОнищенко О.І.,
суддів:Губар В.С., Кузюри Л.В.,
при секретарі:Бивалькевич Т.В.,
за участю:позивача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6, відповідачки ОСОБА_7, представників ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8, ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2017 року, яким відмовлено в задоволенні його позову і стягнуто з позивача на користь відповідача 1600 грн у відшкодування витрат на правову допомогу; ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Позивач посилається, що судом неодноразово було позбавлено його права на висунення заперечень на обставини не по суті справи з боку відповідача і його представника, а також при порушеннях з боку представника відповідача головуюча неправомірно робила зауваження обом сторонам. ОСОБА_5 вказує, що судом в порушення вимог ст.ст. 63-66 ЦПК України не прийнято до уваги показання свідків зі сторони позивача, постанову про закриття кримінального провадження, якою доведено факт крадіжки, прийнято до уваги тільки позитивну характеристику відповідача і не прийнято до уваги докази його негативної характеристики. Також позивач зазначає, що у рішенні суду є неправдиві твердження, що він з родиною стверджував у суді, що ОСОБА_11 йшла зі своїми дітьми, хоча як у суді, так і у досудовому розслідуванні позивач і його свідки чітко зазначали, що спочатку із-за рогу дому прибіг сам хлопчик та почав ритися у речах і не зважав на культурні зауваження родини позивача, вийняв мобільний телефон з коробки та поклав його до свого карману, а вже потім йшла його мати з малолітньою донькою теж із-за рогу, тому вона не була свідком крадіжки. ОСОБА_5 вважає, що дільничний інспектор Кобзар не мав законного права ставити під сумнів рішення прокурора та слідчого стосовно їх постанови про закриття кримінального провадження. Позивач посилається, що судом порушено норми ст.157 ЦПК України, оскільки позов розглядався більше 3-х місяців. Крім того, ОСОБА_5 вказує, що суд першої інстанції неправомірно присудив йому сплачувати за юридичні послуги відповідача, взявши до уваги при цьому невірний розрахунок.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності під час проведення досудового розслідування інших доказів, ніж показання потерпілого і свідків, які є близькими родичами чи членами сім'ї потерпілого, які б вказували на причетність малолітнього ОСОБА_12 до таємного викрадення мобільного телефону марки „Samsung", який належить ОСОБА_5 Також суд дійшов висновку про відсутність доказів на підтвердження заподіяння шкоди діями малолітнього.

Такі висновки суду грунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою старшого слідчого ЧВП ГУ Національної поліції в Чернігівській області від 11 липня 2016 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009448 від 29.11.2016, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України. Згідно вказаної постанови до Чернігівського відділу поліції надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що наглядно знайомий хлопець 24.11.2015 року таємно викрав мобільний телефон марки „Самсунг" вартістю 1350 грн. Досудове слідство прийшло до висновку, що в даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме відсутній суб'єкт, оскільки ОСОБА_12 на момент вчинення кримінального правопорушення не досяг чотирнадцяти років.

Виходячи з аналізу ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

З постанови про закриття кримінального провадження не вбачається, що досудовим слідством було встановлено беззаперечність факту викрадення телефону позивача ОСОБА_12 Всі обставини події були викладені на підставі показань свідків.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №1401/16-24 від 23.03.2016 року середня ринкова вартість мобільного телефону „Samsung" модель GT-S5660DSJSEK станом на 24.11.2015 року складає 3775 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 з урахуванням уточнень просив стягнути з батьків ОСОБА_12 - ОСОБА_8 та ОСОБА_11 майнову шкоду в сумі 3775 грн і моральну шкоду в сумі 30 000 грн, що була заподіяна їхнім неповнолітнім сином.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 1178 ЦК України передбачено відшкодування шкоди, завданої малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), зокрема встановлено, що шкода, завдана такою особою, відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 в даній справі заявлено позов щодо цивільно-правових наслідків дій особи, яку позивач вважає винною у викраденні його майна - мобільного телефону. Однак, вирок у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення стосовно вказаної особи - неповнолітнього ОСОБА_12 не постановлювалися, а в постанові про закриття кримінального провадження відсутні посилання на докази доведеності факту( події) крадіжки. Також суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що в ході розгляду даної цивільної справи позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння шкоди діями малолітнього.

Посилання позивача на існування інших справ стосовно ОСОБА_13, а також наявності конфліктів між ОСОБА_5 та відповідачами не можуть бути доказом допустимості помсти останніх по відношенню до позивача у вигляді крадіжки мобільного телефону.

Доводи позивача, що судом неправильно викладено показання позивача та його родини у суді, а також про розгляд справи судом понад установлений строк, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення з нього витрат на юридичну допомогу.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно роз'яснень, викладених в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Статтею 1 Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" (в редакції, чинній з 01 січня 2017 року) встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно ст. 7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600 гривень. Таким чином, розмір компенсації витрат на правову допомогу за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, становить 640 грн (1600 х 40%).

16 лютого 2017 року між адвокатом ОСОБА_14 та ОСОБА_8 було укладено договір про надання правової допомоги, за послуги якої останній сплатив 4000 грн (а.с.57-59). Адвокат ознайомлювалась з матеріалами справи (а.с.33), складала клопотання про зупинення провадження у справі, заяву про виклик свідків, заперечення проти позову (а.с.46-47, 52-56), у судовому засіданні 22 лютого 2017 року приймала участь 1 год. 13 хв. (а.с.61-62). За участь адвоката в судовому засіданні підлягає відшкодуванню 778 грн 71 коп. (640 грн х 1 год. 13 хв.). При визначенні розміру витрат на правову допомогу судом правомірно враховано категорію складності справи, надану адвокатом допомогу при складанні заперечень на позов, ознайомлення з матеріалами справи в суді та участь в судовому засіданні і визначено розмір витрат в сумі 1600 грн, який не перевищує встановленого законом розміру.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: