АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 624/92/17 Головуючий 1 інстанції Куст Н.М.
Провадження № 22ц/790/5023/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» на рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 30 березня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що 23 лютого 2007 року між ним та ОСОБА_4 укладено кредитний договір за умовою якого остання отримала в кредит 21 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 08 квітня 2014 року ОСОБА_4 померла. Станом на дату смерті позичальника сума її заборгованості за кредитним договором складає 14 429,96 грн., з яких 7 865,28 грн. заборгованість за кредитом та 6 564,68 грн. заборгованість за відсотками. 01 лютого 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направлена претензія кредитора до Кегичівської державної нотаріальної контори, на яку 08 вересня 2016 року отримана відповідь про спадкоємців померлої ОСОБА_4, якими є ОСОБА_2 та ОСОБА_3. 29 вересня 2016 року Банком до спадкоємців направлено лист-претензію, проте зобовязань за кредитним договором відповідачами не виконано.

У звязку з цим, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 23 лютого 2007 року у розмірі 14 429,96 грн., а також судовий збір.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, належним чином повідомлялися про розгляд справи, причини неявки не повідомили.

Заочним рішенням Кегичівського районного суду Харківської області від 30 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, судові витрати стягнути з відповідачів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не зявились, повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір був укладений 23 лютого 2007 року, позичальник померла 08 квітня 2014 року, наступна автоматична пролонгація договору з померлою є неприпустимою; тому строк вимоги за кредитним договором починає спливати з 23 лютого 2014 року. Звернення Банку до спадкоємців боржника з претензією в 2016 році та з позовом до суду у 2017 році здійснене позивачем поза межами строку, встановленого законом.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Судом встановлено, що 23 лютого 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір за умовою якого остання отримала в кредит 21 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

08 квітня 2014 року ОСОБА_4 померла.

Матеріали справи свідчать, що станом на дату смерті ОСОБА_4 сума її заборгованості за кредитним договором складає 14 429,96 грн., з яких 7 865,28 грн. заборгованість за кредитом та 6 564,68 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

01 лютого 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направлена претензія кредитора до Кегичівської державної нотаріальної контори.

01.09.2016 року Кегичівська державна нотаріальна контора на адресу Банку направила відповідь, в якій зазначено, що 01.08.2016 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкоємці померлої ОСОБА_4 є діти померлої - ОСОБА_2 та ОСОБА_3.(а.с.25).

29 вересня 2016 року Банком до спадкоємців направлено лист-претензію.(а.с.26).

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

При цьому згідно зі ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Зазначена норма не встановлює певного порядку пред'явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов'язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов'язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг.

При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця.

Разом з тим на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов'язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Оскільки зі смертю боржника зобовязання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право.

Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 12 квітня 2017 року по справі №6-2962цс16.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що не можна вважати, що Банком предявлені вимоги до спадкоємців з порушенням строку, встановленого Законом.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Отже, відповідачі, як спадкоємці померлого позичальника, прийнявши спадщину, у силу ст. ст. 1281, 1282 ЦК України зобов'язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Ні в судове засідання суду першої інстанції, ні в судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'являлись, тому колегія суддів, відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, позбавлена можливості роз'яснити сторонам їх право заявляти клопотання про призначення відповідної експертизи з метою встановлення реальної вартості спадкового майна.

Враховуючи, що сума заборгованості за кредитним договором станом на дату смерті позичальника складає 14 429,96 грн., тобто стягненню підлягає по 7 214 грн. 98 коп. з кожного спадкоємця, колегія суддів вважає, що спадкове майно, на яке відповідачі отримали свідоцтво про право власності на спадщину, не може бути нижчим зазначеної суми, тому наявні усі підстави для стягнення цієї суми з відповідачів на користь банка.

За таких обставин колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Враховуючи вимоги ст..88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, оплачений при подачі позовної заяви в сумі 1 600 грн., та при подачі апеляційної скарги в сумі 1760 грн., а всього 3 360 грн.

На підставі наведеного та керуючись п.2 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 30 березня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 23 лютого 2007 року по 7 214 грн. 98 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3 360 грн., по 1 680 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді