ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/351/17 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2017 смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участю секретаря Вишневської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якій просить стягнути з відповідачів в рахунок відшкодування спричиненої злочином матеріальної шкоди 10000 грн., моральної - 50000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.12.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2, знаходячись біля будинку №2/9 по вул. Літвінова в смт. Золочів, з прилеглої до будинку території намагалися викрасти належний ОСОБА_1 автомобіль ВАЗ-2109, д.н.з АХ5289 АТ, але їх дії були припинені власником автомобіля, внаслідок чого умисел на викрадення автомобіля не було доведено до кінця. Крім того, маючи на меті покинути місце злочину та не бажаючи бути затриманими, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 нанесли ОСОБА_1 близько 10 ударів ногами в область тулуба, внаслідок чого останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 9-10 ребер, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 30.03.2016 року у справі №622/115/16-к за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.289, ч.1 ст.122 КК України, кримінальне провадження в частині обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України закрито в звязку з відмовою потерпілого ОСОБА_1 від обвинувачення. Вироком цього ж суду від 06.04.2016 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі кожному. Відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Внаслідок протиправних дій відповідачів щодо спричинення тілесних ушкоджень позивач тривалий час знаходився на амбулаторному лікуванні, у звязку з чим змушений був придбавати ліки та проходити обстеження, звертатися до правоохоронних органів та суду, що також обумовило понесення додаткових витрат понад 3000 грн. Також ним витрачено 7500 грн. на придбання пошкоджених речей та запчастин на автомобіль.

Крім того, діями ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких зазнав позивач у звязку протиправними діями відповідачів, яку він оцінює у 50 000,00 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, наполягаючи на їх задоволенні у повному обсязі. Доповнив, що є інвалідом 3 групи. Під час розгляду кримінального провадження ОСОБА_3 та ОСОБА_2 обіцяли добровільно відшкодувати завдану йому шкоду у розмірі 20 тис. грн., тому він цивільний позов у кримінальному провадженні не предявляв, але до теперішнього часу відшкодували лише 10 тис. грн. Він у свою чергу внаслідок протиправних дій відповідачів та в звязку з пошкодженням автомобіля і необхідністю проведення слідчих дій не міг користуватися транспортним засобом приблизно 1 місяць. Через відсутність транспортного засобу не мав змоги прибути на роботу 18.12.2015 року, допомагати дружині та дворічній доньці, а його новорічні плани взагалі були зіпсовані.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснивши, що визнає себе винним у спричиненні ОСОБА_1 шкоди, в т.ч. моральної. З позивачем вони добровільно домовилися щодо відшкодування спричиненої йому шкоди, але в повному обсязі її не відшкодували - 10000 грн. не віддали.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що визнає себе винним у спричиненні ОСОБА_1 шкоди, в т.ч. моральної, згоден сплатити 10000 грн., вважаючи 60000 грн. завищеним розміром.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 30.03.2016 року у справі №622/115/16-к, яка набрала чинності 06.04.2016 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000062 від 03.01.2016 року, щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, закрито в звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення (а.с.4).

Вироком Золочівського районного суду Харківської області від 06.04.2016 року, який набрав чинності 10.05.2016 року, у кримінальному провадженні №622/115/16-к ОСОБА_2, ОСОБА_3 було визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, та призначено кожному покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст..75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Згідно вироку встановлено, що 18.12.2015 року приблизно о 3.00 год. ОСОБА_3 та ОСОБА_2, знаходячись біля будинку №2/9 по вул. Літвінова в смт. Золочів, з прилеглої до будинку території намагалися викрасти належний ОСОБА_1 автомобіль ВАЗ-2109, д.н.з АХ5289 АТ, але їх дії були припинені власником автомобіля, внаслідок чого умисел на викрадення автомобіля не було доведено до кінця(а.с.5-6).

Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вироком суду встановлено скоєння відповідачами відносно позивача кримінального правопорушення замаху на викрадення належного останньому автомобіля.

Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, повязані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України).

Так, статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані, у тому числі, необхідністю придбання ліків.

Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не надано доказів спричинення матеріальної шкоди пошкодженням автомобіля та її вартості, здійснення витрат під час лікування внаслідок завдання відповідачами тілесних ушкоджень позивачеві. Крім того, ухвалою суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000062 від 03.01.2016 року, щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, закрито в звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Тобто, вина відповідачів у скоєнні даного кримінального правопорушення не встановлена. Судові рішення в кримінальному провадженні також не містять таких даних, в звязку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування витрат на лікування та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із такого.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України.

Розглядаючи позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень, суд вважає, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана із розміром цього відшкодування.

Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995р. "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина).

Суд вважає, що винними діями відповідачів позивачу була спричинена моральна шкода, яка виразилась у втраті душевного спокою, відчутті стресу та дискомфорту, неможливості протягом певного часу вести звичайний спосіб життя, користуватися належним йому майном.

Приймаючи до уваги суть позовних вимог, глибину моральних і психічних страждань позивача з приводу посягання на його власність, внаслідок чого було порушено нормальний спосіб життя позивача, останній зазнав душевних страждань, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 12000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, частково задовольнивши його позовні вимоги в цій частині.

Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідачів в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн., суд не вважає можливим, оскільки зазначена сума не відповідає глибині моральних і психічних страждань позивача з приводу посягання на його власність, ступеню вини відповідачів, їх матеріальному становищу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 12 000 грн. 00 коп., згідно зі ст.ст. 79, 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», із відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 153 грн. 60 коп. в рівних частках по 76 грн. 80 коп. з кожного.

Керуючись статтями 10, 11, 57-62, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_1 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 76 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 76 грн. 80 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. В.Чернова