Справа № 489/4879/17
Провадження №2/489/2384/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

секретаря Матяєвої С.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Миколаївській області, про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами, оскільки факт його проживання з дітьми в період з 2005 року по 2015 рік є істотною підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами. Крім того, позивач посилається на те, що державний виконавець не зменшив розмір стягуваних аліментів у звязку із досягненням старшим сином повноліття.

Позивач у судовому засідання підтримав позовні вимоги, зазначив, що у весь цей час він мешкав разом з колишньою дружиною та дітьми, брав участь у їх вихованні та матеріальному забезпеченні. Про наявність рішення суду про стягнення аліментів йому не було відомо.

Відповідач заперечувала проти позову. Зазначила, що відповідач не надавав матеріальної допомоги, про наявність виконавчого провадження по стягненню з нього аліментів був обізнаний. Діти весь час знаходяться на її утриманні. Мешкають вони окремо від позивача, він час від часу приходив до них, однак спільного побуту вони не вели, сімейних стосунків не мали.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов до наступного.

Постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 30.01.2014 року відкрито виконавче провадження №41747705 з примусового виконання виконавчого листа по справі №2-5111 від 06.02.2006 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки Марії, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 350,00 грн., починаючи з 20.10.2005 року та до їх повноліття.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Миколаївській області від 10.04.2017 року, звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1, що отримується ним у Миколаївській філії державного підприємства «Адміністрації морських портів України».

Як вбачається із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 07.07.2017 року, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.04.2017 року складає 48074,19 грн..

За змістом ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у звязку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Як на підставу для часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами позивач посилався на факт його проживання з дітьми в період з 2005 року по 2015 рік та не врахування державним виконавцем досягнення 05 вересня 2009 року старшим сином повноліття, що не є іншими обставинами, які мають істотне значення, в розумінні ч. 2 ст. 197 Сімейного кодексу України.

Ст. 191 ч.1 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Ст. 188 ч.2 СК України передбачає, що батьки можуть бути звільнені від обовязку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Ст. 192 ч.1 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову посилаючись на те, що позивач ухиляється від виконання батьківських обовязків, йому було відомо про існування виконавчого провадження, а також на те, що ним було придбано нерухоме майно.

Зазначене підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.10.2017 року, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частки житлового будинку №85 по вулиці Оранжерейна в місті Миколаєві на підставі договору купівлі-продажу №43 від 16.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5.

Ст. 181 ч.2 СК України передбачає, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В доведення фактів викладених в позові позивач надав Акт від 11.08.2017року, в якому сусіди ОСОБА_6, та ОСОБА_7 зазначили, що ОСОБА_1 з 2005 року по 2015рік мешкав разом з ОСОБА_2.

Відповідач заперечувала проти цього, зазначила, що вказані особи не були вхожі в її дім та сімю, тому не можуть достеменно знати про їх стосунки та про те яким чином позивач допомагав та утримував дітей.

Відповідачем не надано жодного доказу у підтвердження того, що він на протязі зазначеного часу мешкав разом з дітьми, надавав матеріальну допомогу, був повязаний спільним побутом та сімейними відносинами. Також позивач у судовому засідання не довів відсутність обізнаності про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів та наявність виконавчого провадження.

Твердження позивача щодо невірного розрахунку заборгованості по сплаті аліментів не знайшли свого підтвердження у судовому засідання, оскільки відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва та виконавчого листа, аліменти у розмірі 350грн. щомісяця стягуються до досягнення дітьми повноліття, а не до моменту досягнення повноліття найстаршою дитиною.

Приймаючи до уваги недоведеність позивачем підстав для часткового звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, позов не підлягає задоволенню.

На підставі ст. 197 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Миколаївській області, про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва