07.11.2017 227/3167/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Хоменко Д.Є.

за участю:

секретаря Малашко С.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Добропільське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення факту спільного проживання,-

ВСТАНОВИВ:

03.10.2017р. заявниця ОСОБА_1 звернулась до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із заявою про встановлення факту спільного проживання, Добропільське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області. Свою заяву обґрунтувала тим, що 09.09.1961р. вона уклала шлюб з ОСОБА_4, 16.03.1941р.н., після чого проживали разом, мали спільні права та обовязки, вели спільне господарство. З 12.12.1986р. мешкали за адресою: м.Донецьк, пл.Перемоги, 2/30. Від шлюбу 19.05.ю1970р. народилась дитина ОСОБА_5 та 20.08.1999р. заявниця разом з чоловіком приватизували вказане майно. ОСОБА_4, 16.03.1941р.н. помер 18.03.2016р. У вересні 2017р. заявниця звернулась до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з метою оформлення пенсії по втраті годувальника та надала довідку з місця реєстрації від 25.09.2017р. про склад сімї, якою встановлено факт спільного проживання з чоловіком. В прийнятті документів було відмовлено, оскільки довідка про склад сімї була видана на непідконтрольній українській владі території та вона не може мати юридичної сили, було запропоновано звернутись до суду. Встановлення факту спільного проживання необхідно заявниці для оформлення пенсії по втраті годувальника. Просить встановити факт того, що ОСОБА_1, 16.06.1941р.н. спільно проживала з ОСОБА_4, 16.03.1941р.н. з 09.09.1961р.н. і до дня його смерті 18.03.2016р.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи, гр.ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечень щодо заявлених вимог не надавав.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є переселенцем, про що в матеріалах справи мається копія довідки № від 19.09.2017р., про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення Добропільської міської ради. Фактично мешкає в м.Білозерське по вул. Східна, 16/33 (а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження заявниця знаходилась у зареєстрованому шлюбі з гр.ОСОБА_4, 16.03.1941р.н., шлюб зареєстровано 09.09.1961р., актовий запис №958. Свідоцтво видано 09.09.1961р. Кіровським районним ЗАГС міста Сталино (а.с.8).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть виданого 21.09.2017р. Добропільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №97, гр.ОСОБА_4, 16.03.1941р.н. помер 18.03.2016р в м. Донецьк у віці 75 років (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про право власності на квартиру №26565 від 20.08.1999р., виданого директором Агенства по приватизації державного житлового фонду, ОСОБА_1 разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_5 приватизували квартиру в м. Донецьк на площі Перемоги, 2/30 (а.с.11), тобто квартира належала зазначеним особам та свідчить про їх місце мешкання за однією адресою.

Довідкою без номеру від 25.09.2017р., виданої комунальним закладом ДНР «Керуюча компанія Петровського району міста Донецька» засвідчено, що ОСОБА_1, 1941р.н. дійсно була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, склад її сімї складали донька ОСОБА_5 та чоловік ОСОБА_4, який був зареєстрований за зазначеною адресою та мешкав там по день своєї смерті 18.03.2016р.(а.с.12). Вказана довідка видана закладом, який розташований на тимчасово неконтрольованій органами державної влади України території.

31.10.2017р. до суду надійшло клопотання від представника заінтересованої особи, про витребування від органів ДРАЦС відомостей щодо підтвердження або спростування перебування у шлюбі ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_4 (а.с.23).

Відповідно до копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 02.11.2017р, ОСОБА_1 знаходиться у шлюбі, імя її чоловіка ОСОБА_4, актовий запис № 958 від 09.09.1961р.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є племінницею заявниці ОСОБА_1 Зазначила, що заявниця до 1982р. мешкала в м.Білозерське Донецької області по вул.50 років Жовтня, 16/28 разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 У період років з 1982 по 1986 заявниця з чоловіком переїхали до міста Донецька, їх квартира розташовувалась на площі ПеремогиАДРЕСА_1, де разом і мешкали. Також ОСОБА_6 вказала, що раніше часто приїздила до них та гостювала. Підтверджує той факт, що заявниця ОСОБА_1 проживала разом з гр.ОСОБА_4 по день його смерті.

Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного.

Як передбачено ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Надана заявником довідка без номеру від 25.09.2017р.(а.с.12), яка видана установою на тимчасово окупованій території України, відповідно до ст.19 Конституції України та Закону не є дійсною і не може створювати правових наслідків.

Між тим єдиним можливим способом встановити факт, що має юридичне значення в даному випадку є рішення суду про встановлення факту спільного проживання.

Підсумовуючи викладене, приймаючи до уваги викладені у поданій заяві обставини, показання свідка, з огляду на сукупність досліджених доказів, відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги про встановлення факту спільного проживання підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.234, 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Добропільське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, про встановлення факту спільного проживання, задовольнити .

Встановити факт того, що ОСОБА_1, 16.06.1941р.н. спільно проживала з ОСОБА_4, 16.03.1941р.н. з 09.09.1961 року і до дня його смерті 18.03.2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 07 листопада 2017 року.

Повний текст рішення суду виготовлено 13 листопада 2017 року у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Д.Є.Хоменко