АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.,

при секретарі: Станішевській Б.В.

за участю: представника позивача: ОСОБА_2 представника відповідача: Штронди А.М.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача СокуренкоНаталії Вікторівни, яка діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №753/15983/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/7544/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Кириченко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача та стягнення коштів, а саме просив стягнути з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на його користь суму залишку грошових коштів у розмірі 7 505 гривень та 21 996 гривень пені.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між ним та ПАТ «КБ «ПриватБанк», було укладено договір поточного рахунка шляхом приєднання клієнта до запропонованих відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг з обслуговування карток типу «Універсальна GOLD» за №№ НОМЕР_1 та НОМЕР_2. 20 травня 2016 року йомуу через систему електронного банкінгу «Приват24» стало відомо, що грошові кошти, які знаходяться на зазначених карткових рахунках заблоковано на підставі п. 1.1.3.2.14 Умов та Правил надання банківських послуг. Через представника банку позивач дізнався, що обмеження у користуванні грошовими коштами пов'язане нібито із розслідуванням несанкціонованого використання банківської картки.

Оскільки гроші на поточному рахунку є власністю позивача, а банк відмовляється обслуговувати рахунок і видавати належні позивачеві грошові кошти без надання будь-яких пояснень щодо підстав та термінів встановленого обмеження, на неодноразові усні та письмові звернення з приводу повернення коштів не реагує, тому позивач і звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_5 в рахунок залишку коштів на картковому рахунку грошові кошти в сумі- 7 505 грн.

Стягнуто з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування витрат судового збору -551, 21грн .

А всього стягнуто з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_5 - 8 056,21 грн.

В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником відповідача Сокуренко Н.В., яка діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ «КБ «ПриватБанк», подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в частині задоволених позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що рішення прийнято без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

В судовому засіданні представник відповідача Штронда А.М., який діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ «КБ «ПриватБанк», підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_5, проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_5 уклав з відповідачем договір поточного рахунка шляхом приєднання клієнта до запропонованих відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг з обслуговування карток типу «Універсальна GOLD» за №№ НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

20 травня 2016 року позивачу через систему електронного банкінгу «Приват24» стало відомо, що грошові кошти, які знаходяться на зазначених карткових рахунках заблоковано на підставі п. 1.1.3.2.14 Умов та Правил надання банківських послуг.

23 червня 2016 року позивач звернувся до ПАТ «КБ «ПриватБанк» із заявою в якій просив повідомити підстави встановлених обмежень, розібратися у ситуації, що склалася та відновити становище, що існувало до порушення його прав.

Листом від 30 червня 2016 року позивача повідомлено, що ПАТ «КБ «ПриватБанк» змушений відмовити в обслуговуванні картки через одну із описаних нижче причини, зазначивши при цьому сім причини для відмови.

Таким чином, у період з 20 травня 2016 року по даний час рахунки позивача заблоковано, у зв'язку з чим він позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися власними грошовими коштами.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1); особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2).

Статтею 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Таким чином, стаття 1074 ЦК України встановлює вичерпний перелік підстав, за яких допускається обмеження банком прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, та, зокрема, відсилає на інші спеціальні норми, що регулюють підстави та строки застосування таких обмежень.

Таким спеціально-нормативним актом є Закон України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», у відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 якого банк, як суб'єкт первинного фінансового моніторингу, має право зупинити проведення фінансової операції у разі, якщо така операція містить ознаки, передбачені статтями 15 і 16 цього Закону, або якщо її учасником або вигодо одержувачем за нею є особа, котру включено до переліку осіб, пов'язаних із здійсненням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції, і в той самий день повідомити про це Спеціально уповноважений орган. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на строк до двох робочих днів (ч. 1 ст. 17 Закону).

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій), здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Між тим, як убачається з матеріалів справи, банком заблоковано рахунки позивача та відмовлено здійснювати по ним фінансові операції на строк, який значно перевищує встановлений ст. 17 вищезазначеного Закону.

Пунктом 10.1. глави 10 постанови Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до ст. 1074 ЦК України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком/ами за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 1.3.2.13 Умов та правил надання банківських послуг, встановлено, що банк має право відмовитися від здійснення розрахункових операцій по рахунку клієнта в разі виникнення мотивованих підозр відносно використання банку для проведення незаконних операцій.

Відповідно до п. п. 1.3.2.14 Умов та правил надання банківських послуг банк має право призупинити проведення фінансових операцій або фінансові операції по рахунку у випадку, якщо така операція (операції) містить ознаки операцій, що підлягають фінансовому моніторингу відповідно до законодавства про запобігання і протидію легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинних шляхом, або фінансування тероризму, і зобов'язаний призупинити проведення фінансової операції, якщо її учасником або вигодонабувачем є особа, яка включена до переліку осіб, пов'язаних із здійсненням терористичної діяльності або відносно якої застосовані міжнародні санкції.

За правилами пункту 91 розділу VIII Постанови Правління НБУ від 26 червня 2015 року № 417 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» передбачено, що Банк зобов'язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов'язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Відповідачем на не наданов суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності вмотивованої підозри щодо використання позивачем ОСОБА_5 ПАТ «КБ «ПриватБанк» для проведення незаконних операцій.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірного стягнення судом першої інстанції з відповідача на користь позивача 7505 гривень в зв'язку із знаходженням на рахунку позивача коштів в сумі 7050 гривень, не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції було допущено арифметичну помилку, яку суд першої інстанції у відповідності до ст.219 ЦПК України не позбавлений можливості виправити.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача Сокуренко Наталії Вікторівни, яка діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»- відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітян 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: