Тальнівський районний суд Черкаської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер: 704/197/17
13.06.2017 Тальнівський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Дьяченка Д.О.
при секретарі Табачківській М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тальне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Легедзене» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,
05.08.2011 між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір оренди землі строком на 5 (пять) років, відповідно до якого вищевказана земельна ділянка з 05.08.2011 передана Позивачем Відповідачу в оренду.
До закінчення строку дії договору Позивач повідомив адміністрацію Відповідача про свій намір не продовжувати договірні стосунки надалі, вказавши, що має намір здійснювати обробіток землі самостійно. Відповідач відповіді не надав, усно повідомив Позивача про те, що 5-ти річний строк дії договору закінчується в кінці 2017 року посилаючись на те, що строк даного договору слід відраховувати з моменту реєстрації договору в ДЗК, тобто з 02.08.2012.
Позивач до початку розгляду справи подав до суду клопотання, яким позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити, справу розглядати за відсутності представника, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач позовні вимоги не визнав посилаючись на те, що строк дії спірного договору землі №41 від 05.08.2011 починається після набрання ним чинності, тобто з моменту державної реєстрації, а не з моменту його укладення. Так, договір оренди землі №41 від 05.08.2011 зареєстрований у відділі Держкомзему у Тальнівському районі Черкаської області 02.08.2012, тому враховуючи термін на який укладено спірний договір, його строк спливає 02.08.2017. Дані підстави викладені в письмовому запереченні, що надійшло до суду 30.03.2017 Вх.№1428/17. В подальшому будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи 28.04.2017, 10.05.2017, 30.05.2017 та 13.06.2017 в судові засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Згідно з ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, тому суд вважає за доцільне, справу слухати за наявними у справі матеріалами з винесенням заочного рішення.
Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
05.08.2011 між ОСОБА_1 (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Легедзене» (орендарем) було укладено Договір оренди землі №41.
Відповідно до п. 1 вищевказаного договору орендар приймає в строкове платне користування належну позивачу земельну ділянку площею 2,41 га для сільськогосподарського використання.
Згідно з п. 8 даного договору, договір укладено на 5 (пять) років.
Відповідно до п. 21 даного договору, після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
Відповідно до п. 35 даного договору, дія договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку на який його було укладено.
05.08.2011 на виконання умов договору оренди складено акт про передачу та прийом земельної ділянки, відповідно до якого Позивач передав а Відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку розміром 2,41 га, розташовану в адмінмежах Легедзинської сільської ради.
Отже, з урахуванням повідомлень позивачем відповідача від 18.01.2016, 26.10.2016 про відсутність наміру продовжувати дію договору оренди спірної земельної ділянки, суд дійшов висновку про те, що договір оренди землі №41 від 05.08.2011 припинив свою дію 05.08.2016 в звязку із закінченням строку, на який його було укладено згідно з п. 8 Договору. Не зважаючи на цю обставину, відповідач, як орендар, свій обовязок передбачений п. 21 Договору оренди землі №41 від 05.08.2011 повернути Позивачу (орендодавцеві) земельну ділянку після припинення дії договору оренди, не виконав, земельну ділянку після припинення договору оренди землі Позивачу не повернув.
За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму земельної ділянки, регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно з ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору ; договір набирає чинності з моменту його укладення.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі», уразі припинення або розірвання договору оренди землі, орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України закріплено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Приписами ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Згідно ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
В п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст.16 ЦК України).
На думку суду обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права узгоджується з нормами чинного законодавства та встановленими по справі обставинами.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне витребувати з незаконного володіння від ТОВ «Агрофірма «Легедзене» на користь Позивача вказану вище земельну ділянку.
На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в сумі 640 грн. згідно з квитанціями № 87 від 11.11.2016 та №91 від 21.02.2017.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212-215, 226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Легедзене» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Головуючий Д.О. Дьяченко