АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

судді-доповідача - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: Дячук І.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Харчука Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Держави України в особі Кабінету Міністрів України на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, заподіяної терористичним актом,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України та просив відшкодувати йому за рахунок коштів державного бюджету України шкоду, заподіяну терористичним актом 24.01.2014 у м. Маріуполь за знищений автомобіль Ford Fiesta державний номер НОМЕР_1 в сумі 198 362,00 грн. відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом».

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.05.2017 позовні вимоги задоволено. Стягнуто ОСОБА_4 за рахунок коштів Державного бюджету України шкоду, заподіяну терористичним актом за знищений автомобіль Ford Fiesta державний номерний знак НОМЕР_2 в сумі 198 362,00 грн., судові витрати в розмірі 1 983,62 грн. та витрати пов'язані з явкою до суду в розмірі 1 005,92 грн.

Справа № 757/50562/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10494/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі Держава України в особі Кабінету Міністрів України просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Посилається на неповне з'ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що для застосування положень ст. 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є обов'язковим наявність обвинувального вироку по кримінальній справі, оскільки терористичний акт є злочинне та карне діяння на підставі ст. 258 КК України. Вказує, що для відшкодування майнової шкоди необхідна наявність усіх елементів складу правопорушень, однак судом не встановлено факт причинно-наслідкового зв'язку саме між діями КМУ та спричиненою позивачу шкоди, заподіяної останньої саме відповідачем 1.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є обґрунтованими та в даному випадку наявний обов'язок Держави відшкодувати завдану шкоду внаслідок терористичного акту, при цьому відсутність окремо визначеного Закону не може бути підставою для відмови у відшкодуванні.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 на праві приватної власності належав автомобіль FORD FIESTA державний номер НОМЕР_3.

24.01.2014 в м. Маріуполь транспортний засіб було знищено відповідно до акту про пожежу від 25.01.2015 та довідки № 9/5-361 від 03.02.2015 (а. с. 7-8).

Згідно з довідкою ТБ «Євромаркет» № 75 від 15.09.2016 ринкова вартість належного позивачу автомобіля FORD FIESTA державний номер НОМЕР_3 на момент його знищення становила 198 362,00 грн. (а. с. 13).

Позивач неодноразово самостійно та через свого адвоката звертався до органів державної влади та місцевого самоврядування з питанням про відшкодування завданої шкоди. Однак йому було відмовлено (а. с. 9-12). 22.09.2016 ОСОБА_4 звернувся до Кабінету Міністрів України та до Державної казначейської служби України із вимогами про відшкодування йому шкоди, завданої вищевказаним терористичним актом, які залишені без вирішення (а. с. 14-15).

Позивач, зазначаючи, що йому була завдана шкода внаслідок обстрілу житлових районів м. Маріуполь в період проведення антитерористичної операції, звернувся із відповідним позовом до суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст. 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Матеріали справи свідчать, що 24.01.2014 в м. Маріуполь транспортний засіб ОСОБА_4 було знищено відповідно до акту про пожежу від 25.01.2015 та довідки № 9/5-361 від 03.02.2015.

Територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 № 405/2014.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 1275-р місто Маріуполь Донецької області, відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» організація боротьби з тероризмом в Україні та забезпечення її необхідними силами, засобами і ресурсами здійснюються Кабінетом Міністрів України у межах його компетенції. Центральні органи виконавчої влади беруть участь у боротьбі з тероризмом у межах своєї компетенції, визначеної законами та виданими на їх основі іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 19 цього Закону встановлено, що відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до закону з наступним стягненням суми цього відшкодування з осіб, якими заподіяно шкоду, в порядку, встановленому законом.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем не надано доказів, що підтверджують факт завдання шкоди безпосередньо внаслідок терористичного акту, не наведено осіб, які такий акт здійснили.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що позивач звертався до правоохоронних органів із заявою щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом пошкодження майна, яке належить йому на праві власності.

Разом з тим, відсутній вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, який, як вважає колегія суддів, є обов'язковим для суду, що розглядає справу даної категорії, наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч. 4 ст. 61 ЦПК України).

Встановлені у справі обставини та надані сторонами докази, не дають підстави зробити висновок, що шкода завдана позивачу саме внаслідок кримінального правопорушення (терористичного акту), оскільки ні досудовим слідством, ні судом не приймались процесуальні рішення стосовно цього, як зазначив сам позивач, відносно кримінального провадження розпочатого за заявою ОСОБА_4

Крім того, відшкодування шкоди, заподіяної терористичним актом, регламентується спеціальною нормою - ст. 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», згідно з якою відшкодування шкоди, заподіяної громадянам терористичним актом, провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до закону і з наступним стягненням суми цього відшкодування з осіб, якими заподіяно шкоду, в порядку, встановленому законом.

Тобто, обов'язок відшкодувати завдану шкоду покладається на державу незалежно від її вини, а після відшкодування до держави переходить право вимоги до винної особи.

Таким чином, до участі у справі підлягає залученню винна особа, до якої у подальшому держава у разі доведення позову ОСОБА_4 може пред'явити регресні вимоги про відшкодування шкоди.

Враховуючи відсутність вироку у вищезгаданій кримінальній справі, що набрав законної сили, відповідно до якого встановлено винну особу щодо знищення автомобіля ОСОБА_4 в м. Маріуполь, відсутня можливість залучення винного до розгляду справи, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, у зв'язку з чим дійшов передчасних висновків про задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-318 ЦК України колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Держави України в особі Кабінету Міністрів України задовольнити.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, заподіяної терористичним актом відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк