Справа № 465/7682/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/4608/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Струс Л.Б.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника заінтересованої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника заявника ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 18 травня 2017 року у справі за заявою представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6 про визнання виконавчих листів у справі №465/7682/13-ц такими, що не підлягають виконанню, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18 травня 2017 року заяву ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають до виконання задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2/465/490/14 виданий Франківським районним судом м. Львова 25.06.2015 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1399,41 грн. Справа № 465/7682/13-ц. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2/465/490/14 виданий Франківським районним судом м. Львова25.06.2015 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 6798,00 грн. Справа № 465/7682/13-ц.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 18 травня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити. Вважає ухвалу незаконною, прийнятою всупереч положенням чинного законодавства. Зазначає, що згідно положень чинного законодавства виконавчі листи щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошових коштів були подані до Франківського ВДВС в січні 2017 року, в межах встановленого законом строку на їх предявлення. Вказує, що жодних доказів наявності підстав для визнання вказаних виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню повністю або частково у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України суд не встановив і такі докази фактично відсутні.

В судове засідання окрім представників заінтересованої особи ОСОБА_2 та заявника ОСОБА_4, решта осіб, що беруть участь у справі (їх представники) не зявилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників) зважаючи на те, що особи, які беруть участь у справі належним чином повідомлялися про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305, ст. 303-1 ЦПК України та те, що інтереси частини осіб, що беруть участь у справі захищали представники.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заінтересованої особи на підтримання апеляційної скарги, представника заявника в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд посилаючись на ст.ст. 91, 9, ч.1 ст. 58 Конституції України, ст. 22, ч.1, 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 5 ЦК України, рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001 року по справі №3-рп/2001, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від N 9 від 01.11.96 року, ч.4 ст. 369 ЦПК України тазадовольняючи заяву про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають до виконання, виходив з того, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13.08.2014 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 4298,00 грн. матеріальної шкоди, 2500,00 грн. моральної шкоди, витрати за проведення експертного будівельно-технічного дослідження та 223,41 грн. судового збору. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 14.05.2015 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 13.08.2014 року залишено без змін. На підставі цього рішення ОСОБА_2 видано два виконавчі листи, а саме виконавчий лист від 25.06.2015 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 6798,00 грн. та виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1399,41 грн. Як встановлено судом при виготовлені та видачі наведених виконавчих листів було допущено описки в обох виконавчих листах в графах /набрання законної сили/ де зазначено 03.06.2015 року, замість 14.05.2015 року та в графах /строк предявлення до виконання/ де зазначено 04.06.2016 замість 16.05.2016 року. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 04.07.2016 року вищевказані описки у виконавчих листах виправлені. Таким чином, останній день строку предявлення до виконання виконавчих листів, що видані на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 13.08.2014 року є 16.05.2016 року, оскільки 15.05.2016 року припало на вихідний день. Указані обставини, були предметом дослідження суду у даній справі та встановлені ухвалою Франківського районного суду від 04.07.2016 року, яка набрала законної сили та постановлена на підставі скарги представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6 на постанови державного виконавця Франківського відділу виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_7 про відкриття виконавчих проваджень. При цьому, цією ухвалою встановлено, що позивачем пропущено передбачений законом строк предявлення виконавчих документів до виконання, а тому постанови про відкриття виконавчих проваджень є незаконними. 02 червня 2016 року, тобто після того як строк предявлення виконавчих листів до виконання у даній справі сплив 16.05.2016 року, прийнятий Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VІІI. Таким чином, положення Закону України від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» в частині строків предявлення виконавчих документів до виконання, визначених у ч. 1 ст. 12 цього Закону, в аспекті положень пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, розповсюджуються виключно на виконавчі документи видані з дня прийняття цього Закону та до набрання ним чинності, оскільки застосування поняття «набрання чинності законом» у спірних правовідносинах не може зводитись лише до визначення певної календарної дати, а повинно невідємно повязуватись із моментом прийняття відповідного закону при неухильному дотримуванні принципу незворотності дії законів у часі. Враховуючи наведені норми Закону, розяснення Верховного суду України, а також незворотність дії закону у часі суд приходить до висновку, що п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки такі припинились до набрання чинності даним законом. В Узагальненні про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах, яке викладене у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року, зазначено, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є, зокрема, пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Колегія суддів вважає, що такі висновки су першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 (боржник за виконавчим провадження з виконання виконавчого листа, що виданий Франківським районним судом м. Львова на виконання рішення суду від 13.08.2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди), звернулась в суд із заявою про визнання виконавчих листів, виданих за наслідками розгляду такої справи такими, що не підлягають виконанню.

При цьому заявник посилалась на те, що строк предявлення виконавчих документів до виконання сплив 16.05.2016 року, натомість стягувач звернулась з такими до виконання 18.05.2016 року.

Колегія суддів вважає, що така заява обґрунтовано задоволена судом першої інстанції.

Як вбачається із судових рішень, що набрали законної сили та є преюдиційними при розгляді даної заяви (ст. 61 ЦПК України), а саме ухваленими за наслідками розгляду скарги ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 на постанови державного виконавця (ухвала Франківського районного суду м.Львова від 4.07.2016 року та ухвала Апеляційного суду Львівської області від 10.11.2016 року про залишення ухвали суду першої інстанції без змін), стягувачем у виконавчому провадженні з виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, виконавчі листи про стягнення коштів, передбачених до стягнення за рішенням суду, предявлено до виконання 18.05.2016 року, тобто з пропуском передбаченого Законом строку предявлення таких виконавчих документів до виконання (ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 369 ЦПК України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Процесуальною підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню слід вважати предявлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на предявлення цього листа до виконання (Узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що врахована Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №8 від 25.09.2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах»).

Зважаючи на вказане слід вважати, що судом першої інстанції з правильним посиланням на норми закону та судової практики задоволено заяву.

Доводи апеляційної скарги про довільне тлумачення судом норм закону, зокрема і Закону України «Про виконавче провадження» у новій редакції закону слід вважати безпідставними, оскільки суд виконуючи свою безпосередню функцію тлумачення Закону здійснив таку правильно, натомість тлумачення норм закону апелянтом, на власну користь, слід вважати помилковим.

Дійсно, 5.10.2016 року набрав чинності новий Закон України «Про виконавче провадження» із змісту ряду статей якого вбачається таке.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обовязковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та обєктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбаченихЗаконом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) субєктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону, строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобовязані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. ОСОБА_8 у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. ОСОБА_8, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців. ОСОБА_8, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоровя, втрати годувальника тощо може бути предявлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. ОСОБА_8 предявлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) предявлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Крім цього, згідно п. 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Із змісту вказаних норм вбачається, що, у випадку якщо строк предявлення виконавчого листа до виконання не закінчився, згідно норм закону у попередній редакції, у звязку із прийняттям та набранням чинності новим законом, такий строк продовжується до трьох років. Норми ж нового Закону на правовідносини, що виникли до його прийняття та регулювались старим законом і не продовжували існувати на час набрання ним чинності не розповсюджуються.

Враховуючи вказане судом було правильно встановлено обставини, що мають значення та правильно застосовано закон, що підлягав до застосування, а тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу, визнавши її доводи безпідставними.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_8