Справа № 266/3015/16-ц
Провадженя№ 2/266/133/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року м. Маріуполь Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області, у складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участю секретаря Циганкової М.М., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в вигляді 16/75 частини домоволодіння №3 по пров. Човневому у м. Маріуполі.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що йому на праві приватної власності належить 59/75 частин домоволодіння №3 по пров. Човневому у м. Маріуполі. Право власності на будинок було набуто дружиною позивача, ОСОБА_4, якій 27/75 частини було за життя подаровано власником будинку, рідною матірю ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка померла 30.11.1992 року. За заповітом після смерті ОСОБА_5 32/75 частини будинку успадкував її син, ОСОБА_6, після смерті якого 18.10.2007 року його частину також успадкувала ОСОБА_4 Спадкових прав на 16/75 домоволодіння, які залишились у власності ОСОБА_5, ніхто не заявив, спадкоємців, які б мали право на спадкування цього майна не має. Просить суд визнати за ним право власності на нерухоме майно в вигляді 16/75 частини домоволодіння №3 по пров. Човневому у м. Маріуполі

Позивач в судовому засіданні участі не приймав, звернувшись до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності та у присутності його представника.

Представник позивача, ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5 та спадкодавця ОСОБА_6, який не мав спадкоємців першої черги, власником 59/75 будинку стала його дружина, ОСОБА_4, якій ОСОБА_5 за життя було подаровано 27/75 домоволодіння, а 32/75 отримано як спадщина після смерті ОСОБА_6 Окрім ОСОБА_4 та ОСОБА_6, були ще два спадкоємці ОСОБА_7 та ОСОБА_8, але право домоволодіння в порядку спадкування ніхто з них не зареєстрував. Після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 їх спадкоємці не заявляли своїх вимог щодо права власності на домоволодіння. Позивач з дружиною мешкали в будинку з 2007 року, з дня смерті ОСОБА_6 З 1992 року спадкодавці ОСОБА_6 та ОСОБА_4 фактично добросовісно, відкрито та безперервно володіли та користувались чужим майно, що належить ОСОБА_5, а позивач тим самим майном в вигляді 16/75 домоволодіння №3 по пров. Човневому в м. Маріуполі, просив суд на підставі викладеного позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, ОСОБА_2, позовні вимоги не визнав. Пояснив, що позивач відкрито володіє майном, яке не є безхазяйним. Власник нерухомого майна відомий і з урахуванням того, що він помер майно є спадковим. Вважає, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту своїх прав, оскільки він мав би звернутись до нотаріальної контори із заяву про прийняття спадщини, потім зареєструвати право власності на майно в порядку спадкування. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

З письмових матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником 59/75 частин домоволодіння №3 по пров. Човневому в м. Маріуполі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.06.2016 року, 16/75 частини домоволодіння зареєстровано за померлим спадкодавцем ОСОБА_5

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи та які повинен довести саме позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є: законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння).

Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.

Позов про право власності за давністю володіння не може пред'явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Тобто, виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння.

В позовній заяві ОСОБА_3 порушує питання про визнання права власності за набувальною давністю на 16/75 частини домоволодіння №3 по пров. Човневий в м. Маріуполі.

Однак з вивчених матеріалів справи та пояснень представника позивача в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 постійно мешкав у вище вказаному домоволодінні тривалий проміжок часу, йому було відомо, хто є власником спірної частини нерухомого майна, яке знаходилось в постійному користуванні позивача та членів його родини.

Аналізуючи викладені норми права та докази, що досліджені в судовому засіданні, суд вбачає, що позивач, звертаючись до суду із позовною заявою достеменно володів вичерпною інформацією про те, хто є власником спірної частки домоволодіння та усвідомлював, що користується та володіє майном не законно.

Така правова позиція також узгоджується з висновками, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_3 є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст. ст. 10, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.