н/п 6/490/410/2017 Справа № 490/9284/17
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі Кваші С.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1

Державний виконавець у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи та подання, суд дійшов до наступного.

На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області у Миколаївській області перебуває виконавче провадження №51800891 з примусового виконання виконавчого напису №5032, виданого 18.09.2015 ПН ДМНО ОСОБА_2 про стягнення коштів у сумі 3 024 357,37 грн. з ОСОБА_1, які є його боргом за кредитним договором №NKH3A4 від 22.08.2008 р., укладеним між ним та ПАТ КБ "Приватбанк"

Згідно відповіді на запит від 19.09.2017 р. про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, платник податків з такими даними не перебуває.

Відповідно до відповіді від 19.09.2017 р. ДФС України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, реєстраційний номер облікової картки платника податків закрито.

Згідно відповіді від 05.10.2017 р. Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місця роботи, інформацію не знайдено.

Згідно відповіді від 04.10.2017 р. Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсію, інформацію не знайдено.

Відповідно до повідомлення по пошуку по БД Автомобіль, боржник має транспортний засіб Opel Omega, 1987 року випуску, № двиг. №18SV25013888.

Постановою державного виконавця від 07.10.2016 року оголошено розшук вищевказаного транспортного засобу.

Державним виконавцем 08.06.2017 року здійснено вихід за адресою боржника, за якою встановлено, що боржник отримав особисто виклик державного виконавця

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України.

Згідно п.1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.19 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, положеннями п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України"передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, ухилення від виконання зобовязань, покладених на громадянина судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, розділу ХІ «Обмежень у праві виїзду за межі України та заборона вїзду в Україну», при зверненні до суду з поданням про тимчасове обмеження виїзду боржника, до виконання зобов'язань за рішенням подання, повинно містити: а) найменування суду, до якого направляється подання; б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; в) реквізити виконавчого провадження; г) прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Державним виконавцем при звернені з поданням цих вимог не було дотримано. В обґрунтування подання суду не надано жодних доказів того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань, суд дійшов до висновку, що законних підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не вбачається, що не перешкоджає державному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції в пятиденний строк.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО