Справа № 344/6728/17
Провадження № 2/344/2696/17
У Х В А Л А

20 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінова О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

Позивач ОСОБА_1 подав суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони виїзду (вивезення) малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України до набрання законної сили рішення по справі. Мотивував тим, що починаючи з січня 2015 року він почав спільно проживати з відповідачем ОСОБА_2 однією сім'єю, вони були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, але шлюб не зареєстрували. Спільно переїхали на постійне місце проживання у м. Париж, Франція, де 06.04.2016 року у них народилась донька ОСОБА_3. При оформленні всіх документів про народження дитини сестра відповідача ОСОБА_4, виключила будь-які відомості про батька. 16.05.2016 року вони втрьох повернулись на Україну. Між ним та відповідачкою була домовленість, що в Україні вони спільно звернуться у РАЦС для належного оформлення його як батька. Однак спільне сімейне проживання у них не склалось, але він кожного дня бачився з донькою. Жодних підстав вважати, що відповідачка визнала себе «одинокою матір'ю» у нього не було. Протягом року відповідачка намагалась перенести звернення в РАЦС, пояснюючи, що потрібно зачекати, то хворобою дитини, то досягнення дитиною року. 22.05.2017 року йому стало відомо, що відповідачка виготовила для себе та доньки проїзні документи для виїзду за кордон та повідомила рідним, що в кінці травня планує виїзд разом з донькою на постійне місце проживання у м. Париж, Франція, до своєї сестри. Зазначив, що оскільки донька народжена у Франції, де у відповідачки є місце проживання та проживають її рідні, то у нього є всі підстави вважати, що він більше ніколи не побачить дитини, не зможе з нею спілкуватись, дитина виросте без батьківської турботи. Стверджував, що виїзд доньки за межі України унеможливить виконання можливого позитивного рішення в справі про визнання батьківства.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно положень ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом заборони вчиняти певні дії (п. 2).

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що йому стало відомо, що відповідачка виготовила для себе та доньки проїзні документи для виїзду за кордон та повідомила рідним, що в кінці травня планує виїзд разом з донькою на постійне місце проживання у м. Париж, Франція, до своєї сестри.

Однак, надаючи оцінку обґрунтуванню припущення заявника, щодо можливого перетинання дитиною державного кордону України, суд визнає таке необгрунтованим, оскільки зазначені обставини належними доказами не підтверджені.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову.

Приймаючи до уваги викладені у заяві про забезпечення позову обставини, та з огляду на характер позовних вимог, враховуючи гарантування Конституцією України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободи пересування, вільного вибору місця проживання, права вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом та з метою забезпечення найкращих інтересів дитини щодо задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров'я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності, суд прийшов до висновку, що в заяві позивача про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський міський суд.

Суддя Татарінова О.А.