Справа № 683/2571/17
У Х В А Л А

24 жовтня 2017 року м. Cтарокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Цішковський В.А., розглянувши матеріали за заявою комунального підприємства ВКГ «Водоканал» про видачу судового наказу,

в с т а н о в и в:

04 жовтня 2017 року КП ВКГ «Водоканал» звернулось в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, заборгованості станом на 01.09.2017 року за надані комунальні послуги в сумі 24241,63 грн.

Ознайомившись із матеріалами справи вважаю, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч.4 ч. 6 ст. 100 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказ

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і доданих документів вбачається спір про право.

Так, згідно довідки відділу з питань реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницькій області боржниця ОСОБА_1 зареєстрована за адресою, яка вказана у заяві: АДРЕСА_1, боржник ОСОБА_2 за адресою, що вказана у заяві, не зареєстрований.

Крім того, із заяви КП ВКГ «Водоканал» та доданих до неї документів вбачається, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення саме в солідарному порядку з боржників вказану заборгованість, що є неможливим, оскільки невідоме місце проживання одного із боржників. Крім того, із наданих документів вбачається спір про право, що також є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до розяснень, даних у п. 9 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити комунальному підприємству ВКГ «Водоканал» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, заборгованості станом на 01.09.2017 року за надані комунальні послуги в сумі 24241,63 грн.

Розяснити заявнику, що він має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя