Справа № 204/2004/17
Провадження № 2/204/974/17 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона є власником вищевказаної квартирі, в якій, окрім неї самої, зареєстровані також її сини, відповідачі у даній справі. При цьому, з 15 грудня 2015 року по теперішній час ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 в спірній квартирі не мешкають, виїхали на постійне місце проживання до іншого міста. Жодного спілкування з нею не підтримують, тому їй невідомо, де вони проживають на теперішній час. Відповідачі без поважних причин не проживають за місцем реєстрації вже понад один рік, не вносять плату за комунальні платежі, в квартирі відсутні їх особисті речі, тобто відповідачі ніяким чином не використовують своє право на житло. До теперішнього часу позивачка вимушена сплачувати за них комунальні платежі. Враховуючи викладені обставини, відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, оскільки не проживають в ній понад один рік без поважних причин. Оскільки іншого порядку, крім як в судовому, вирішити спір не можливо, позивачка була вимушена звернутися до суду.

В судове засідання позивачка не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити. Справу просила розглянути без її участі та зазначила, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.10.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за № 5133 (а.с.10-11).

Право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстроване за позивачкою в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в книзі № 510П за № 1491-539, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 2975287, виданим 02.03.2004 року Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради (а.с.12).

Прізвище «Надточій» позивачка отримала після укладання шлюбу з ОСОБА_5, а до цього мала прізвище «Бараненко», що підтверджується свідоцтвом про шлюб ОСОБА_3 1-КИ № 107402, виданим 14.03.2008 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 126 від 14.03.2008 року.

В належній ОСОБА_1 квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради про склад сімї від 30.03.2017 року (а.с.15) та відповідями адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 11.04.2017 року за вих. № 1305/2 (а.с.27-28).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 15 грудня 2015 року по теперішній час не проживають за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 30.03.2017 року, які складені позивачкою та сусідами по місцю реєстрації відповідачів - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, підписи яких засвідчені заступником директора Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради ОСОБА_8

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивачка, як власник квартири, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права власності та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням того, що відповідачі без поважних причин не проживають в спірній квартирі вже більше року, а їхня реєстрація чинить власнику перешкоди у користуванні власним майном, суд вважає можливим задовольнити даний позов та визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 317-319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 169, 179, 209, 212-215, 224-227 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова