У х в а л а

іменем україни

31 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Іваненко Ю.Г.,Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргоюОСОБА_10, яка діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_5, який обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_11, який постійно проживав в АДРЕСА_1.

З 2001 року по 02 червня 2011 року батько перебував у шлюбі з ОСОБА_5, під час якого придбали квартиру №18 та машино-місце за вищевказаною адресою, а також автомобіль Mitsubishi Grandis, 2004 року випуску. Все майно було зареєстровано на ім'я ОСОБА_5

Зазначала, що за життя батько відкрито володів і користувався належними на праві спільної сумісної власності майном і будь-яких порушень його права володіння чи користування цим майном зі сторони відповідача в цей період не було, проте питання поділу спільного сумісного майна, набутого у шлюбі він не вирішив.

Спадкоємцями за законом після померлого є: вона, ОСОБА_8 (мати), ОСОБА_12 (дочка) і сини - ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Звернувшись у передбачений законом строк до нотаріальної контори, з приводу оформлення своїх спадкових прав, отримала відмову в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідач заперечує її права на спадкування.

Просила суд визнати, що до складу спадщини померлого ОСОБА_11 входить 1/2 частина квартири №18; 1/2 частина машино-місця та 1/2 частина автомобіля Mitsubishi Grandis, 2004 року випуску, які належали спадкодавцю за законом, як частка у спільному сумісному майні подружжя.

Зауважила, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відмовились від своїх часток у спадщині на її користь.

Просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька право власності по 3/10 частини на спірну квартиру, машино-місце та автомобіль Mitsubishi Grandis.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року позов задоволено.

Визнано, що до складу спадщини померлого ОСОБА_11, входить: 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, яка складається з 4-ох кімнат, жилою площею 88,60 кв.м., загальною площею 161,60 кв.м.; 1/2 частина машино-місця в автопаркінгу по АДРЕСА_1; 1/2 частина автомобіля Mitsubishi Grandis, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, які належали спадкодавцю за законом, як частка у спільному сумісному майні подружжя.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті батька право власності на 3/10 частини квартири, на 3/10 частини машино-місця та на 3/10 частини автомобіля Mitsubishi Grandis, 2004 року випуску.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та підтвердженими належними та допустимим доказами.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 68 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У ст. 368 Цивільного Кодексу України зазначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю; майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом; а у ст. 370 цього кодексу зазначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а ч.1 ст.1226 цього Кодексу визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а згідно з ч.1 ст. 1261 цього кодексу, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Вирішуючи питання про застосування строків позовної давності суди вірно виходили з того, що перебіг позовної давності починається з того дня коли одному з подружжя-співвласника стане відомо про порушення його права власності (ст.72 СК України).

Висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Зі змісту рішення судів і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_10, яка діє в інтересах ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В. Маляренко Ю.Г. Іваненко О.В. Ступак