Номер провадження: 22-ц/785/3927/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання Лупу О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи Одеська обласна державна адміністрації та Одеська обласна рада, про встановлення факту продовження дії трудового контракту на невизначений строк, за апеляційною скаргою начальника Управління обласної ради з майнових відносин ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2017 року,

встановила:

10.01.2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт про те, що контракт від 20.03.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та Одеською обласною державною адміністрацією, яким ОСОБА_2 прийнято Головним лікарем Комунальної установи «Одеський обласний центр медико соціальної експертизи», є продовженим на невизначений строк з 25.12.2016 року у відповідності до статті 391 Кодексу законів про працю України, обґрунтовуючи заяву тим, що після 25.04.2016 року, тобто після закінчення строку, на який було востаннє продовжено дію контракту, вона продовжувала працювати на посаді Головного лікаря Комунальної установи «Одеський обласний центр медико соціальної експертизи». Додаткових угод про продовження строку дії контракту після 25.04.2016 року не укладалось, проте, трудові відносини між нею та Одеською обласною державною адміністрацією фактично тривають та жодна із сторін контракту не вимагала їх припинення. Таким чином заявник вважав, що фактично працює на підставі трудового договору, продовженого на невизначений строк, але жодного підтвердження цього факту не має.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2017 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Встановлено факт про те, що контракт від 20.03.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та Одеською обласною державною адміністрацією, яким ОСОБА_2 прийнято Головним лікарем Комунальної установи «Одеський обласний центр медико соціальної експертизи», є продовженим на невизначений строк з 25.04.2016 року у відповідності до статті 391 Кодексу законів про працю України.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник особи, яка не приймала участі у справі - начальник Управління обласної ради з майнових відносин ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення скасувати та відмовити у задоволені заяви ОСОБА_2

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не залучив управління обласної ради з майнових відносин, яке згідно положення про зазначений орган погоджує пропозиції облдержадміністрації щодо укладання, розірвання і внесення змін до контрактів з керівниками комунальних підприємств, до розгляду зазначеної справи, чим порушив його права. Крім того зазначив, що питання визнання протиправним та скасування пункту 1 рішення Одеської обласної ради від 20.10.2016 року № 254-УІІ, відповідно до якого обласна рада уклала контракт з головним лікарем комунальної установи «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» ОСОБА_2 строком на 3 роки, є предметом розгляду Приморського районного суду міста ОСОБА_4 та Одеського окружного адміністративного суду за відповідними позовами управління обласної ради з майнових відносин. Також ОСОБА_3 звертає увагу на те, що в пункті 7 контракту від 20.03.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та Одеською обласною державною адміністрацією та додаткових угод до нього є погодження управління обласної ради з майнових відносин.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви Станіславової О.М., суд першої інстанції виходив з того, що заява є обґрунтованою.

Колегія суддів вважає, що погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна. Суд першої інстанції дійшов такого висновку із порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до наданих у листі Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснень, вбачається що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду. При цьому факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Лише тільки після зазначення заявником мети встановлення факту, суд може встановити чи вбачається з заяви спір про право.

Згідно п. ч. 1 ст. 258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою.

ОСОБА_2 у заяві про встановлення факту не зазначила мету встановлення такого факту, що відповідно до ст. 121 ЦПК України є підставою для залишення такої заяви без руху та надання заявнику строку для усунення недоліків заяви, а саме зазначення мети встановлення юридичного факту, та у разі невиконання недоліків суд повертає заяву заявнику.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, відкрив провадження по справі та розглянув заяву по суті з порушенням норм процесуального права та це порушення привело до неправильного вирішення справи, що відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення.

Ухвалюючи власне рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до наданих у листі Верховного суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснень, вбачається що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду. При цьому факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов'язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах (ч. 4 ст. 256 ЦПК України).

Як вже було зазначено, для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету встановлення, оскільки це дозволяє встановити чи вбачається з заяви спір про право.

Колегія суддів вертає увагу на те, що під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції заявником та її представником не було вказано мету встановлення юридичного факту.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі контракту, укладеного з Одеською обласною державною адміністрацією 19.07.2004 року ОСОБА_2 була прийнята на посаду Головного лікаря Одеського обласного бюро медико соціальної експертизи, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 32 і є обєктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює Одеська обласна рада.

Також зі ОСОБА_2 були укладені нові контракти щодо призначення її на ту ж саму посаду від 19.12.2005 року, від 23.12.2007 року, від 20.03.2008 року, а також додаткові угоди про продовження строку дії контракту від 24.03.2010 року, від 14.02.2013 року та від 19.02.2016 року, яким востаннє продовжено строк дії контракту до 25.04.2016 року.

20.10.2016 року Одеська обласна рада винесла Рішення №254-VII, пунктом 1 якого вирішено укласти контракт з головним лікарем КУ «Одеське обласне бюро медико соціальної експертизи» ОСОБА_2 строком на 3 роки (а.с.55).

Зазначене рішення Одеської обласної ради в частині укладання контракту зі ОСОБА_2 оскаржено Управлінням обласної ради з майнових відносин та є предметом розгляду Приморського районного суду міста ОСОБА_4 (справа № 522/23183/16-а) та Одеського окружного адміністративного суду (справа № 815/6276/16).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у цій справі встановлення факту пов'язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, що згідно приписів частини 6 статті 235 ЦПК України є підставою для залишення заяви без розгляду.

За правилами, передбаченими п. 4 ч. 1 ст. 307 за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Колегія суддів розяснює ОСОБА_2 її право звернутись до суду з даним питанням в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. 209, ч.6 ст.235, ст. 303, п. 4 ч. 1 ст. 307, ч.1 ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу начальника Управління обласної ради з майнових відносин ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2017 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2, заінтересовані особи Одеська обласна державна адміністрації та Одеська обласна рада, про встановлення факту продовження дії трудового контракту на невизначений строк залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.С.Комлева

ОСОБА_4