Справа № 199/1073/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

14.06.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Амур-Нижньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання шлюбу недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання шлюбу недійсним. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 09 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві між її сином, ОСОБА_3, та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1060, від якого 26 січня 2015 року в них народилась дитина.

Також 26 січня 2015 року зник безвісті син позивача, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого 24 лютого 2015 року було знайдено мертвим (повішеним) у лісі біля смт Воловець, Свалявського району Закарпатської області.

Позивач зазначає, що цим подіям передували декілька суттєвих змін у житті та поведінці її сина. Так з січня 2014 року син позивача ОСОБА_4 почав відвідувати приватні заняття школи йоги «ОСОБА_5 інтем» разом з відповідачем. На думку позивача у зазначеній школі йоги здійснювали обробку психіки її сина - насаджували йому якісь деструктивні вірування, які заподіювали йому моральної шкоди, внаслідок чого, він перетворився на людину із неадекватною поведінкою - порвав з усіма друзями, знайомими, розмовляв з утрудненнями, не шукав нормальної роботи, постійно ходив на приватні заняття з йоги і виконував якісь езотеричні ритуали і медитував.

В ніч з 04.08.2014 р. на 05.08,2014 р. з ОСОБА_3 відбувся гострий психічний розлад (криз) з проявами шизофренії, коли він виніс усе цінне майно батьків на смітник, окрім важких меблів, повикидав усі документи, зі свого залишив тільки паспорт та правовстановлюючі документи на нерухоме майно. Цій події передувала дуже дивна поведінка, яка полягала в тому, що він часто просто лежав на ліжку і нічого не робив, вчиняв інші дивні та неадекватні речі: спілкувався із собою, природою, казав, що там він отримує відповіді на всі питання. Питав дозвіл своїх сил на ту, чи іншу діяльність, вони йому відповідали, за словами сина. Розмовляв з ненародженою дитиною відповідача, яка мала надавати йому поради та рекомендації, як діяти в різних ситуаціях. Усе це відбувалось на очах відповідача, яка мешкала разом з ним з жовтня 2013 року.

Незважаючи на явні ознаки важкої психічної хвороби, 09 серпня 2014 року у неадекватному стані, після виносу усього майна на смітник, в момент сильного психічного розладу, та після побиття, яке сталося 08.08.2014р., син позивачки ОСОБА_3 таємно реєструє шлюб з відповідачем .Про реєстрацію шлюбу вона довідалась лише постфактум від відповідача. Про те, що її син мав намір одружуватися 09.08.2014р. їй не було відомо, тому, вона не була присутня під час реєстрації шлюбу в органах РАГСу.

У липні 2014 р , син позивача, перебуваючи у позивачки та його батька у АР Крим разом з відповідачем, одразу після семінару з йоги в смт. Любимівка (АР Крим), маючи високу температуру, яка трималася за дивних обставин протягом декількох днів, поводив себе дуже неадекватно і мав нав'язливу ідею зареєструвати шлюб в Криму - на окупованій території. У той період, ОСОБА_3 знаходився у безпорадному стані, та на думку позивачка, ним можна було легко управляти - у нього було гальмування в мовленні, мисленні, марення Він не міг чітко пояснити навіщо йому одружуватися саме у Криму, адже мешкав він разом з відповідачем у м. Києві. Позивач у липні 2014 р. в Криму, напередодні реєстрації шлюбу, питала відповідача, чи не вважає вона, що поведінка ОСОБА_3 є дивною і місцями неадекватною, на що вона повідомила вже не вперше, що вона його іншим не знає, та він завжди був таким. На думку позивача, дані висловлення підтверджують те, що відповідач завжди усвідомлювала психічний розлад її сина і при цьому не вважала за потрібне його лікувати, хоча є дипломованим психологом, та на її думку це свідчить, що відповідач свідомо виходила таємно заміж за її сина, усвідомлюючи його психічно-нестабільний стан.

За ініціативи позивачки 22 серпня 2014 року її сином ОСОБА_4 було здійснено візит до психіатра в лікарню, під час якого у нього констатували шизофренію. Однак він відмовився приймати ліки, адже його дружина, відповідач по справі, була категорично проти цього і взагалі проти його лікування.

Після смерті сина 30 вересня 2015 р., за ініціативи позивача, було зроблено запит фахівцю в галузі судово-психіатричної експертизи з проханням дослідити зібрані матеріали та надати письмовий висновок з питання чи є сумніви у психічному здоров'ї ОСОБА_3 та у його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними саном на 09 серпня 2014 року, на дату укладання шлюбу. 27 жовтня 2015 р. було складено висновок фахівця №9, та в даному висновку фахівцем в галузі судово-психіатричної експертизи було зазначено, що 2014 році у ОСОБА_3 почали спостерігатись нові, не притаманні йому раніше поведінкові прояви, а саме: порушення мислення, загальмованість, розгубленість, пригніченість; особливості мовної та письмової продукції (витіюватість, розпливчатість, недоречна пишномовність, резонерство). При психіатричному огляді у серпні 2014 р. сину позивачки були виписані нейролептики для лікування гострої та хронічної шизофренії та гострих або змішаних маніакальних синдромів, асоційованих з біполярними розладами.

У звязку з вище викладеним позивачка вважає, що є обґрунтований сумнів у психічному здоров'ї її сина ОСОБА_4 та в його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в момент реєстрації шлюбу, а саме 09 серпня 2014 р., тому просить суд визнати недійсним шлюб, укладений між її сином ОСОБА_3 та відповідачем по справі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись не те, що ОСОБА_3 не страждав на психічний розлад, та реєстрація шлюбу була здійснена за вільним волевиявленням обох сторін, в свою чергу, між ОСОБА_3 та його батьком постійно був конфлікт через відсутність належної, на думку його батьків, роботи, на нього тиснули, що і викликало протест ОСОБА_3, коли він виніс на смітник речі, які були куплені його батьками. Також зазначила про те, що зазначеним позовом позивач має намір позбавити її можливості отримати належне їй спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_3

Третя особа в судове засідання не зявилась, просила слухати справу у відсутності її представника та винести рішення згідно чинного законодавства.

Після поновлення провадження сторони чи їх представники до суду не зявились, тому суд з урахуванням вимог щодо розумних строків розгляду справи та подачі сторонами всіх доказів на обґрунтування своїх вимог та заперечень, вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутність сторін

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 09 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві між сином позивача, ОСОБА_3, та відповідачем по справі було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1060, від якого 26 січня 2015 року в них народилась дитина.

26 січня 2015 року зник безвісті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, якого 24 лютого 2015 року було знайдено мертвим у лісі біля смт. Воловець, Свалявського району Закарпатської області.

Згідно ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Відповдіно до ст. 42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв'язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.

Відповідно до ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач посилалась на те, що її син, ОСОБА_3 в період укладення шлюбу перебував у тяжкому психічному стані та страждав психічним розладом, у звязку з чим не міг усвідомлювати значення своїх дій. Однак, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3 відповідно до чинного законодавства України не був визнаний недієздатним чи обмежено дієздатним, ні позивач, ні інші заінтересовані особи із відповідними заявами до суду не звертались.

Крім того, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №11 від 06.04.2017 року ОСОБА_3 на час укладання шлюбу мав ознаки психічного захворювання, скоріш за все, у формі шизотипного розладу. Встановити глибину та ступінь маючого в нього в той період часу розладу та визначити його здатність в той час усвідомлювати значення своїх дій не є можливим.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вище викладене суд вважає, що позивачем належним чином не було доведено наявність психічного розладу, через який ОСОБА_3 не мав можливості усвідомлювати значення своїх дій на час укладання шлюбу 09 серпня 2014 року.

До посилання позивача щодо здійснення негативного впливу на психічний стан ОСОБА_3 через відвідування занять школи йоги «ОСОБА_5 інтем», суд ставиться критично, оскільки відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров'я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Належних та допустимих доказів впливу вищезгаданої школи на психіку сина позивача суду не надано. Крім того, суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_8, лікаря психіатра, яку з її слів 22.08.2014 року, відвідував ОСОБА_3В та нею було встановлений наявність психічного розладу та призначене лікування, оскільки згідно повідомлення Територіального медичного обєднання «Психіатрія» у місті Києві, ОСОБА_3 в даному закладі на обліку не перебував, медична документація відносно нього у архіві Психіатричного лікувально-діагностичного відділення «Епілепсія», ТМО «Психіатрія» у м. Києві відсутня.

Враховуючи вище викладене суд вважає, що позивачем належним чином не доведено підстав застосування ст.40 СК України, а тому суд відмовляє у задоволенні прозову.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору віднести на сторону яка їх понесла.

Керуючись ст.ст. 21, 40, 42 СК України, ст. ст. 5, 10, 11, 15, 60, 88, 212-218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним,- відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання його копії апеляційної скарги.

Суддя