КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4423/16-ц
Провадження № 2/488/603/17 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

20.03.2017 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

В складі : судді Лазаревої Г. М.,

при секретарі Бондар Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

25.11.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та відшкодування моральної шкоди.

Позивач посилається на те, що 18.06.2016 року ОСОБА_3 отримав у борг від нього грошові кошти у сумі 25000 гривень строком до 09.08.2016 року, про що складено розписку.

ОСОБА_2 зазначив, що до сьогоднішнього часу відповідач борг не повернув, тому він був вимушений звернутися до суду.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надав.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.06.2016 року ОСОБА_3 отримав у борг від ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 25000 гривень строком до 09.08.2016 року, про що складено розписку. Однак станом на день подачі позовної заяви відповідач борг не повернув.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов'язанням її повернення), так і дати її отримання.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконував свого зобов'язання, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем на суму 25 288 грн. (25 175 грн. +113 грн., де 25 175 грн. - сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 113 грн. - 3 % річних від простроченої суми.)

Таким чином, позивачем доведено, що відповідач прострочив виконання зобов'язання, а тому заявлені вимоги про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також стягнення 3% річних від простроченої суми підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Оцінюючи викладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, передбачених пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 року № 4, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

На підставі статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 551,20 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, суму боргу у розмірі 25 288 (двадцять п'ять тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Копію заочного рішення направити відповідачу.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: Г.М. Лазарева