233 № 233/1752/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Франчук А.О., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом та уточнивши заявлені позовні вимоги (т.1 а.с. 84-86), ОСОБА_1 просить:

-стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до повноліття дитини;

-стягнути з ОСОБА_3 на її користь фактично понесені додаткові витрати на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 12540,70 грн.;

-стягнути з ОСОБА_3 на її користь ймовірні додаткові витрати на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500,00 грн., починаючи з дня подачі даної заяви до повноліття дитини,-

посилаючись на те, що перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5, 17 жовтня 2007 року вона народила сина ОСОБА_5, батьком якого є відповідач.

З 25 січня 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 29 вересня 2016 року шлюб між нею та ОСОБА_3 було розірвано. Дитина ОСОБА_5 мешкає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач в достатньому обсязі матеріально не забезпечує дитину.

Дитина ОСОБА_5 є учнем 3-го класу загальноосвітньої школи № 13 м. Костянтинівка. Вона, як відповідальна мати, піклується про дитину, приділяє увагу фізичному та духовному розвитку сина, розвиває здібності дитини. Зважаючи на те, що для забезпечення всебічного та достатнього розвитку дитини, забезпечення його одягом та взуттям відповідно до віку необхідні грошові кошти, вважає, що батько дитини зобовязаний на належному рівні брати участь в утриманні сина.

Крім того, вважає, що відповідач зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, оскільки їх син проявляє увагу до розвитку своїх здібностей (відвідує гурток на гітарі, англійська мова, футбол, додаткові гуртки після занять у школі тощо). Вони з ОСОБА_5 часто їздять до м. Києва з метою відвідування дитиною різноманітних атракціонів, розваг, кінотеатрів, тощо. Разом з тим, дитина повинна проживати у комфортних умовах, в житлі яке буде відповідати усім умовам розвитку дитини, а тому вважає, що суд також має враховувати і обовязок батька нести певну матеріальну відповідальність за такий комфорт.

Так, нею були понесені такі витрати:

-покупка музичного інструменту (гітара) 3305 грн.; футбольний мяч 699 грн.; конструктор лего 680 грн., канцтовари 906 грн.; 553 грн.; басейн - 1280 грн.; книги 212 грн.; ліки -110,21 грн., 257,05 грн., 149,15 грн., 91,30 грн., 194,85 грн., 64,65 грн., 309,70 грн., 298,95 грн., 79,70 грн., 77,30 грн., 70,15 грн., 28,75 грн., 58,50 грн., 228,85 грн., вітаміни 1720 грн.;

-відвідування концерту у м. Київ 350 грн., 140 грн., роледрому 110 грн., кінотеатру 135 грн., квитки на потяг 289,83 грн., 192,54 грн., 264,81 грн., 241,83 грн., 118,28 грн., каток 30 грн., зоопарк 75 грн.;

-оплата додаткових занять з англійської мови 600 грн. на місяць, спортивна секція з футболу 300 грн. на місяця; уроки з гри на гітарі 400 грн. на місяць. За учбовий рік 11700 грн.

Тобто, загальна сума понесених нею додаткових витрат на сина, згідно із збереженими чеками (квитанціями, квитками) з серпня 2016 року по травень 2017 року включно склала 25081,41 грн. Половина від цієї суми, а саме 12540,70 грн. повинна бути стягнута з відповідача як фіксована сума та 500 грн. в подальшому повинна стягуватись як середньомісячні ймовірні додаткові витрати на дитину.

Позивач ОСОБА_1,представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав частково, пояснивши, що позивач перешкоджає йому приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Він бажає надавати матеріальну допомогу на утримання сина, зокрема, 27 жовтня 2017 року перерахував позивачу 1000,00 грн. Проте, хоче, щоб позивач не тільки вимагала від нього гроші, а ще й не перешкоджала йому спілкуватися з дитиною.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав письмові заперечення ОСОБА_3 на позовну заяву ОСОБА_1 (т.1 а.с. 98-101), пояснивши, зокрема, що у звязку із проведенням АТО у Донецькій області, у м. Костянтинівка Донецької області дуже складно знайти офіційну роботу, а тому, єдиним джерелом існування відповідача ОСОБА_3 є дохід, який він отримує, реалізуючи своє право керувати транспортним засобом. Проте, незважаючи на це, в період часу з 14.09.2016 року по 11.08.2017 року ним на картковий рахунок позивача у ПриватБанку було перераховано на утримання дитини 7128,70 грн. Зазначені кошти - лише половина того, що відповідач надав позивачу з «рук в руки» після того як позивач надавала відповідачу можливість побачити сина або передати йому подарунок від нього. 08 квітня 2016 року відповідач купив та передав у подарунок своєму синові новий смартфон вартістю 2100,00 грн. В червні 2016 року у м. Краматорську відповідач придбав мікрохвильову піч вартістю 3500,00 грн., яку в серпні 2016 року передав позивачу для того, щоб його син міг користуватися більш небезпечним пристроєм для підігріву їжі, ніж газова плита. Окрім того, відповідач неодноразово купував синові іграшки, продукти харчування, організовував та оплачував різноманітні поїздки та таке інше. На думку відповідача, метою безпідставних позовних вимог про стягнення аліментів є бажання позивача очорнити його в очах дитини та продемонструвати 10 - річному сину «легкий» спосіб життя, за рахунок інших осіб. Вважав, що якщо суд прийме рішення про стягнення з відповідача аліментів у великому розмірі 2000,00 грн. на місяць у останнього взагалі не залишиться жодного шансу побачити свою дитини. На даний час відповідач не має роботи, знаходиться у скрутному матеріальному становищі, дуже часто хворіє, має непрацездатну мати, яка отримує невелику пенсію та потребує постійної уваги та придбання ліків, тому розмір аліментів на утримання дитини має дорівнювати встановленому законодавством мінімуму 899 грн. на місяць. Просив позов задовольнити частково.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач послався на копію рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 травня 2017 року в справі про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні (т.1 а.с.102-106), копію ухвали Апеляційного суду Донецької області від 14.06.2017 року (а.с.107-110), копію товарного чеку від 08.04.2017 року на придбання смартфону (т.1 а.с.111), а також покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_6, мати відповідача, у судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_3 брав у неї картку ПриватБанка для перерахування грошових коштів колишній дружині ОСОБА_1 на утримання дитини. Проте, позивач перешкоджає відповідачу приймати участь у вихованні дитини. Відповідач є турботливим сином по відношенню до неї (свідка), завжди надає їй допомогу, як грошима, так і продуктами харчування. У 2017 році вона перенесла оперативне втручання, оплатити яке їй допоміг відповідач.

Свідок ОСОБА_7, начальник служби у справах дітей Костянтинівської міської ради, у судовому засіданні пояснила, що під час підготовки висновку органу опіки та піклування щодо участі відповідача у вихованні сина ОСОБА_5, нею провадились бесіди, як з батьком, так і матірю дитини. Зокрема, батько ОСОБА_3 повідомляв їй, що сплачує на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти на утримання дитини, а також робить дитині подарунки, зокрема, ним був подарований дитині мобільний телефон. Також, нею провадилось обстеження умов проживання дитини, під час якого було встановлено, що дитина проживає з матірю в належних побутових умовах та забезпечена всім необхідним.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона з квітня 2017 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_3 Вона має двох малолітніх дітей від попереднього шлюбу. Відповідач надає матеріальну допомогу їй та її дітям. Відповідач також приймає активну участь у вихованні її синів. Також, зі слів відповідача, їй (свідку) відомо, що ОСОБА_3 перераховує гроші своєму синові. Проте, з якою періодичністю та у якому саме розмірі їй (свідку) не відомо. Також від відповідача їй (свідку) відомо, що позивач перешкоджає ОСОБА_3 спілкуватися з дитиною, що останнього дуже засмучує.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_5 народився 17 жовтня 2017 року у м. Донецьку Донецької області, його матірю є ОСОБА_1, батьком ОСОБА_3 (а.с.6).

Малолітній ОСОБА_5 мешкає разом з матірю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні, що у даній справі не є спірним.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 233/6519/17 від 04 травня 2017 року, яке набрало чинності 14 червня 2017 року, ОСОБА_1 зобовязано усунути перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з сином ОСОБА_5 та у його вихованні, а також визначено ОСОБА_3 способи участі у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.102-106, 107-110).

За твердженням позивача, викладеному у позовній заяві, відповідач в достатньому обсязі матеріально не забезпечує дитину, у звязку з чим позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. на місяць (т.1а.с.2,84-86). Відповідач, у своїх запереченнях на позовну заяву вказував на періодичні перерахування грошових коштів на рахунок позивача у ПриватБанку, подарунки синові та надання грошових коштів позивачу «з рук в руки» у разі побачення із дитиною, та вважав, що розмір аліментів на утримання сина має бути мінімальним 899,00 грн. на місяць (т.1 а.с.98-101). Зазначене свідчить про наявність між сторонами спірних сімейних відносин з приводу утримання малолітньої дитини.

Вирішуючи виниклий між сторонами спір з приводу утримання дитини, суд виходить з того, що відповідно ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховуються дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 182 СК України (в редакції Закону від 17.05.2017 року), при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухового майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2).

За ч.1 ст. 184 СК України (в редакції Закону від 17.05.2017 року), суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже, участь в утриманні дитини є не правом, а є обов'язком батька (матері), і закон не передбачає можливості звільнення особи від участі в утриманні дитини, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру аліментів в разі виникнення спору.

Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджують за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

У відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, суд враховує:

- стан здоровя дитини, який перебуває на диспансерному обліку з діагнозом гастеродуоденіт; стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який в силу свого віку є працездатним, має нерегулярний дохід від здійснення права керування транспортним засобом, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, має непрацездатну мати ОСОБА_6, якій надає матеріальну допомогу, мешкає у цивільному шлюбі з ОСОБА_8, яка має двох малолітніх дітей від попереднього шлюбу,

та вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1700,00 грн., що за даними з офіційного сайту Державної служби статистики України є меншим ніж ? частина середньомісячної заробітної плати за видом економічної діяльності наземний транспорт за період січень вересень 2017 року 6967 грн.

Відповідач є здоровою, працездатною, самозайнятою людиною, а тому, на думку суду, має можливість забезпечити дитині не тільки мінімальний рівень життя, а належний та достойний рівень життя.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 Сімейного кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходить з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

За таких умов, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1700,00 грн. на думку суду забезпечить інтереси дитини. Тим більше, що сума у 1700,00 грн. на утримання малолітньої дитини не є надзвичайно великою для дорослого, самодостатнього чоловіка. За наведених вище обставин, суд відхиляє доводи сторони відповідача про визначення мінімального розміру аліментів на утримання малолітньої дитини.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини слід задовольнити частково.

Вирішуючи спір щодо участі відповідача у додаткових витратах на дитину, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (ч.1). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.2).

Виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, позивач вказує на те, що в період з серпня 2016 року по травень 2017 року вона понесла додаткові витрати на утримання дитини в загальному розмірі 25 081,41 грн., які складаються з:

-покупки музичного інструменту (гітара) 3305 грн.; футбольного мяча 699 грн.; конструктора лего 680 грн., канцтоварів 906 грн.; 553 грн.; басейну 1280 грн.; книг 212 грн.; ліків -110,21 грн., 257,05 грн., 149,15 грн., 91,30 грн., 194,85 грн., 64,65 грн., 309,70 грн., 298,95 грн., 79,70 грн., 77,30 грн., 70,15 грн., 28,75 грн., 58,50 грн., 228,85 грн., вітамінів 1720 грн.;

-відвідування концерту у м. Київ 350 грн., 140 грн., роледрому 110 грн., кінотеатру 135 грн., квитки на потяг 289,83 грн., 192,54 грн., 264,81 грн., 241,83 грн., 118,28 грн., катку 30 грн., зоопарку 75 грн.;

-оплати додатковий занять з англійської мови 600 грн. на місяць, спортивної секція з футболу 300 грн. на місяць; уроків з гри на гітарі 400 грн. на місяць. За учбовий рік 11700 грн.

Проте, низька понесених позивачем витрат не можуть бути розцінені як додаткові витрати на дитину, оскільки вони не викликані особливими обставинами, а повязані з розвагами та витратами, спрямованими на загальний розвиток дитини.

Зокрема, витрати з купівлі футбольного мяча 699 грн., конструктора лего 680 грн. (т.1 а.с.135), канцтоварів 906 грн. (т.1 а.с.134); 553 грн. (т.1 а.с. 136); басейну 1280 грн. (т.1 а.с. 138); відвідування концерту у м. Київ 350 грн. (т.1 а.с.28), 140 грн., роледрому 110 грн., кінотеатру 135 грн., квитки на потяг 289,83 грн. (т.1 а.с.29), 192,54 грн. (т.1 а.с.29), 264,81 грн. ( т.1 а.с. 30), 241,83 грн., 118,28 грн., катку 30 грн., зоопарку 75 грн., не можуть розцінені як додаткові витрати на дитину, які викликані особливими обставинами, а тому на відповідача не може бути покладений обовязок на фінансування ? частини цих витрат. Тим більше, що доказів на придбання позивачем футбольного мяча 699 грн., квитків на потяг -241,83 грн., 118,28 грн., концерту 140,99 грн., катку 30 грн., зоопарку 75 грн. позивачем не надано та про наявність таких доказів не зазначено.

Витрати, понесені позивачем в період з серпня 2016 року по травень 2017 року на придбання ліків -110,21 грн., 257,05 грн., 149,15 грн., 91,30 грн., 194,85 грн., 64,65 грн., 309,70 грн., 298,95 грн., 79,70 грн., 77,30 грн., 70,15 грн., 28,75 грн., 58,50 грн., 228,85 грн., вітамінів 1720 грн. також не можуть бути розцінені як додаткові з огляду на таке.

В обґрунтування позовних вимог в цій частині ОСОБА_1 надала консультативні висновки медичних закладів щодо стану здоровя дитини ОСОБА_5 (т.1 а.с. 125-126).

Так, згідно із консультативним висновком від 13.01.2017 року (т.1 а.с.125) дитині встановлений діагноз хронічний гастеродуоденіт та призначені такі засоби лікування: де-нол, гепабене, відвар безсмертника, кукурудзяних рилець, ромашки.

Проте, надані на підтвердження цих позовних вимог товарні чеки з аптек (т.1 а.с.33,34,35) не містять інформації щодо придбання де-нолу, гепабене, трави безсмертника, кукурудзяних рилець, ромашки. Тим більше, що деякі чеки датовані датою, що передувала 13 січня 2017 року, тобто до дати лікарського призначення.

Призначення лікаря за консультативним висновком (т.1 а.с.126) не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки зазначений висновок не містить дати, а тому не можливо встановити період придбання за ним лікарських засобів.

Позовні вимоги в частині покладення на відповідача обовязку відшкодувати ? частину витрат з покупки музичного інструменту (гітара) 3305 грн.; книг 212 грн.; оплати додатковий занять з англійської мови 600 грн. на місяць, спортивної секція з футболу 300 грн. на місяць; уроків з гри на гітарі 400 грн. на місяць, також задоволені бути не можуть, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту понесення таких витрат.

Надані ж позивачем: наказ 57у від 19.06.2017 року про зарахування до контингенту учнів ШМ з 01.09.2017 року ОСОБА_3 до 1 класу - гітара відділу народних інструментів (т.1 а.с.73); довідка ПП ОСОБА_9 від 19.05.2017 року про відвідування ОСОБА_3 спортивних секцій у СК «Чемпіон» на платній основі (т.1 а.с.75); сертифікат учасника ОСОБА_5 у Всеукраїнському конкурсі з англійської мови «Гринвіч» (т.1 а.с.127); грамота, якою нагороджено ОСОБА_3 за участь у П міському етапі ХУП Міжнародного конкурсу з української мови ( т.1 а.с.128); грамота, якою нагороджено ОСОБА_3 за участю у П міському етапі ХУП Міжнародного конкурсу імені Перта Яцика (т.1 а.с.129) не містять інформації щодо розміру понесених позивачем додаткових витрат на дитину.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача фактичних додаткових витрат на дитину за період з серпня 2016 року по травень 2017 року у розмірі 12540,70 грн. слід відмовити.

Крім того, позивач в уточненій позовній заяві просила, окрім понесених нею витрат, стягувати з відповідача ймовірні додаткові витрати на дитину в розмірі 500,00 грн. щомісячно, до повноліття дитини (т.1 а.с.160).

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині також задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в подальшому нею будуть понесені саме додаткові витрати на дитину у визначеному нею розмірі. Зазначені вимоги є припущенням позивача, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід також відмовити.

За таких обставин, позов слід задовольнити частково.

Згідно із ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 640,00 грн. на рахунок для зарахування до державного бюджету надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 22030106 «Судовий збір (стягувач Державна судова адміністрація України): отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ; банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача 820019; рахунок отримувача 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180-183,185 СК України, керуючись ст.ст.88, 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 24 березня 2017 року, до повноліття ОСОБА_5.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. на рахунок для зарахування до державного бюджету надходжень за кодом класифікації доходів бюджету 22030106 «Судовий збір (стягувач Державна судова адміністрація України): отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ; банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача 820019; рахунок отримувача 0001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 13 листопада 2017 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О.В. Каліуш