Справа № 461/4609/16 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/1599/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю: представника позивача ОСОБА_2- адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Кредитні ініціативи» на рішення Галицького районного суду м.Львова від 21 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», за участю третьої особи - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про захист прав споживача банківських послуг та про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням позов задоволено повністю.

Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 11.02.2015 року зареєстрований в реєстрі за номером 9699 - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду оскаржив представник ТОВ «Кредитні ініціативи» ОСОБА_5 В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що твердження позивача та висновок суду, що відсутність повідомлення боржника про відступення права вимоги є підставою для задоволення позову спростовується Постановою ВСУ від 23.09.2015 року, згідно з якою боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Таким чином, наявність чи відсутність повідомлення про відступлення права вимоги не звільняє позивача від виконання своїх зобов'язань за кредитним договором як перед первісним кредитором так і перед відповідачем. Крім цього, зазначає, що 09.07.2015 року за вих.№7328-13 відповідачем на адреси позивача було надіслано вимоги про усунення порушень із зазначенням суми заборгованості, реквізитами для здійснення оплати по кредитному договору та повідомлення про можливе позасудове звернення на предмет заставного майна у разі невиконання вимоги. Звертає увагу, що від позивача не надходило жодних заперечень чи зауважень щодо нарахованих сум заборгованості, які слугували підставою для вчинення виконавчого напису та не надано жодних власних розрахунків, які б відрізнялись від наявного. Твердження позивача що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, оскільки сума заборгованості не є безспірною спростовується позицією ВСУ викладеною у постанові від 20.05.2015 року, в якій зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком затвердженим Постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року та нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Звертає увагу, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу були надані всі документи передбачені Переліком, а позивач заперечуючи розмір заборгованості не надав суду жодних дорказів, які б ставили під сумнів проведений відповідачем розрахунок. Зазначає, що твердження предстаника позивача про відсутність у виконавочму написі посилання на документи на підставі яких було встановлено факт безпірності заборгованості та не вказано підставу його вчинення спростовується тим, що Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не передбачено обов'язку зазначення у виконавчому написі інформації названої позивачем. Щодо посилання позивача на подвійне стягнення за іпотечниим договором, оскільки є рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, то такі посилання спростовуються Постановою ВСУ від 03.02.2016 року де зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно із зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня. Враховуючи даний висновок слід вважати, що наявність рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та наявність виконавчого напису аж ніяк не передбачають подвійного стягнення, адже предметом стягнення є одне і теж іпотечне майно по одному і тому ж кредитному договору. Звертає увагу на ряд процесуальних порушень допущених судом при оголошенні вступної та резолютивної частини. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник відповітача ТзОВ «Кредитні ініціативи» та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилися, хоч належним чином були повідомлені про день і час слухання справи, що підтверджується поштовими повідомленнями.

Відповідно до статті 305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши пояснення прдставника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчиви матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 23.06.2008 року між АБ «Автозазбанк» правонаступником якого став ПАТ «Неос Банк», а на даний час правонаступником якого є ПАТ «Банк Кіпру» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № ID 106 від 23.06.2008 року.

З метою забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором між Банком та позивачем ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір № 4012 від 24.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6

06 червня 2014 року між ПАТ «Неос банк» та відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу та Договір про передачу прав за іпотечними договорами, згідно яких відповідачу було переуступлено права вимоги по Кредитному договору від 23.06.2008 року та Іпотечному договору від 24.06.2008 року, стороною яких є позивач.

11.08.2015 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4 за заявою відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» було вчинено виконавчий напис нотаріуса зареєстрований у реєстрі №9699 згідно якого вирішено звернути стягнення на квартиру №2 загальною площею 73,5 кв.м, що знаходиться за адресою м.Львів вул. Огієнка,10 (далі предмет іпотеки), що належить на праві власності позивачу.

У виконавчому написі зазначено, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки вирішено задовольнити вимоги стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання ( неналежного виконання) Боржником умов Кредитного договору за період з 06 червня 2014 року по 21 червня 2015 року, а саме: заборгованість за кредитом 2 999 732,22 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 1 321 665, 93 грн. та сума оплати за здійснений виконавчий напис - 3 150,00 грн. - всього 4 324 548,15 грн. станом на 11.08.2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_2 суд першої інстанції підставно виходив із вимог частини 2 статті 517 ЦК України згідно якої боржник має право не виконувати свого обов»язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов»язанні.

За змістом статті 24 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов»язаний письмово повідомити у п»ятиденний строк боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов»язанням.

У матеріалах справи відсутні докази про повідомлення боржника про відступлення права вимоги.

Суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо обов»язку позивача виконати умови Кредитного та Іпотечного договору, навіть, за відсутності такого повідомлення, оскільки таке не спростовує обставини відсутності у позивача обов»язку виконання саме вимоги від 09.07.2015 року за відсутності доведення до його відома доказів переходу до відповідача прав вимоги за Кредитним договором № ID 106 від 23.06.2008 року та Іпотечним договором №4012 від 24.06.2008 року стороною яких є позивач.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями - не більше одного року.

Судом першої інстанції на підставі зібраних доказів встановлено, що жодного узгодження суми боргу між сторонами не було, стягувач не звертався із вимогами про погашення боргу, а відтак не можна стверджувати, що сума є безспірною.

Судом першої інстанції дано детальний аналіз заборгованості, що виникла у боржника після звернення ПАТ «Банк Кіпру» про стягнення заборгованості та зазначені періоди за які таке стягнення проводилося на підставі рішення Галицького районного суду м.Львова від 26.06.2013 року у справі 3461/3725/13ц шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Банк Кіпру» за тим же кредитним договором в сумі 165 277,56 доларів США.

Надалі боржник допустив заборгованість та Банк 09.10.2011 року надіслав Вимогу про стягнення суми заборгованості змінивши тим самим строк виконання зобов»язання.

Відповідачем не спростовані обставини щодо виникнення заборгованості позивача за кредитним договором починаючи з 28.08.2009 року, оскільки в заяві про вчинення виконавчого напису ТОВ «Кредитні ініціативи» вказало заборгованість в розмірі станом на момент укладення Договору факторингу від 06 червня 2014 року та Договору про передачу прав за іпотечним договором від 06 червня 2014 року. У розрахунку від 21.06.2015 року доданого до заяви нотаріусу зазначено, що заборгованість в розмірі 140 640 доларів США виникла за період з 23.06.2008 року по 06.06.2014 року. Зазначений у виконавчому написі строк за який проводиться стягнення з 06.06.2014 року по 21.06.2015 року не відповідає дійсності, оскільки заборгованість по окремих платежах за кредитом виникла з 28.08.2009 року, а щодо всієї суми кредиту - з 10.11.2011 року.

Згідно виконавчого напису звернуто стягнення на предмет іпотеки на погашення заборгованості за період, що перевищує три роки, що є порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та п.284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до статті 308 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» в і д х и л и т и .

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

ОСОБА_7