Ухвала

іменем україни

07 червня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 13 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому з урахуванням уточнень просив стягнути з приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» (далі - ПП «Консалтингова фірма «Прометей») заборгованість із заробітної плати у розмірі 31 660 грн 36 коп. та моральну шкоду, яку оцінив у 50 тис. грн.

Позов обґрунтовував тим, що з 27 квітня 2005 року до 31 грудня 2014 року працював оператором котельні на Славутському маслоробному комбінаті ПП «Консалтингова фірма «Прометей».

Відповідачем протиправно в оплату праці не враховувалась одна година кожної зміни за так звану обідню перерву і замість 12 годин роботи заробітна плата нараховувалась та виплачувалась за 11 годин роботи.

Внаслідок невиплати заробітної плати за одну годину роботи кожної зміни, йому недоплачена компенсація за щорічну відпустку.

Крім того, у зв'язку з умисним протиправним зменшенням робочого часу кожної зміни підприємством не виплачені йому кошти за понаднормові години роботи, що повинні оплачуватись у подвійному розмірі.

Провівши розрахунки, він встановив, що розмір належної йому заробітної плати за роботу в обідню перерву становить 18 192 грн 24 коп., за роботу понаднормово - 9 863 грн 71 коп., за роботу в шкідливих умовах праці - 1 168 грн 29 коп. та розмір недоплаченої компенсації за щорічні відпустки - 2 435 грн 41 коп., усього - 31 660 грн 36 коп.

Такі протиправні дії адміністрації підприємства спричинили йому також моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях із приводу необхідності відшукувати додаткові засоби для існування, а також витрачати значні зусилля для відстоювання свого права на заробіток у суді.

Посилаючись на наведені вище обставини, просив позов задовольнити.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто із ПП «Консалтингова фірма «Прометей» на користь ОСОБА_3 12 348 грн 35 коп. невиплаченої заробітної плати. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 13 вересня 2016 року рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 липня 2016 року скасовано у частині стягнення невиплаченої заробітної плати та відмови у стягненні доплати за шкідливі умови праці за період із жовтня 2005 року до грудня 2009 року та ухвалено у цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто із ПП «Консалтингова фірма «Прометей» на користь ОСОБА_3 15 143 грн 55 коп. заборгованості із заробітної плати з урахуванням доплати за шкідливі умови праці за період із жовтня 2005 року до грудня 2009 року. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційних скаргах ОСОБА_3 і його представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просять скасувати рішення судів попередніх інстанцій у частині відмови у задоволенні позовних вимог та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

У своїй касаційній скарзі ПП «Консалтингова фірма «Прометей» просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а касаційна скарга ПП «КФ «Прометей» - відхиленню, з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення апеляційного суду не повністю не відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом установлено, що позивач з 27 квітня 2005 року до 24 листопада 2008 року та з 30 січня 2009 року до 30 грудня 2014 року працював у ПП «Консалтингова фірма «Прометей» філії «Славутський маслоробний комбінат» оператором котельні позмінно з безперервним виробничим процесом, робочий час однієї зміни якого тривав 12 год.

20 грудня 2014 року ОСОБА_3 було звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Також установлено, що позивачу не доплачувалася заробітна плата за 1 год. обідньої перерви з 12 годинним безперервним режимом роботи, тобто з боку відповідача мало місце порушення трудових прав ОСОБА_3 в частині своєчасної і повної виплати заробітної плати.

Розмір заробітної плати, нарахованої позивачу за весь період роботи у філії «Славутський маслоробний комбінат» ПП «Консалтингова фірма «Прометей» з 27 квітня 2005 року до 24 листопада 2008 року та з 30 січня 2009 року до 30 грудня 2014 року з урахуванням відпускних, за роботу в нічний час та інших, належних позивачу доплат, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу, наданих Пенсійним фондом України, становить 148 180 грн 25 коп.

Враховуючи, що позивачу недоплачена заробітна плата за 1 год обідньої перерви із 12-годинним режимом роботи, провівши відповідні розрахунки, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення на користь ОСОБА_3 12 348 грн 35 коп.

Інші розрахунки, надані позивачем про стягнення коштів за шкідливі умови паці та за роботу понаднормово, суд визнав необґрунтованими та відмовив у їх стягненні.

Встановивши, що позивач ОСОБА_3 пропустив визначений законом тримісячний строк для звернення з вимогою про відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням його трудових прав і невиплатою заробітної плати, перебіг якого розпочався з дня звільнення позивача з роботи з філії «Славутський маслоробний комбінат» ПП «Консалтингова фірма «Прометей» - з 30 грудня 2014 року, не заявив вимогу про поновлення пропущеного строку та не навів поважних причин пропуску цього строку, суд відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди на підставі ст. 233 КЗпП України.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції частково погодився з висновком суду першої інстанції, зокрема, вважав правильним висновок місцевого суду про те, що строк звернення до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди позивачем пропущено.

У частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованої заробітної плати апеляційний суд змінив її розмір, урахувавши доплату за шкідливі умови праці за період із жовтня 2005 року до грудня 2009 року.

Не можна погодитися із висновками апеляційного суду в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди з таких підстав.

Положення ст. 233 КЗпП України визначають часові межі, упродовж яких працівник може звернутися до суду за вирішенням трудового спору.

Відповідно до ч. 1 наведеної норми у справах про звільнення встановлюється строк для звернення у один місяць із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки; щодо вирішення інших трудових спорів - три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (ч. 2 ст. 233 КЗпП України).

Роз'яснення цієї норми права надав Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 1, 12 Закону України «Про оплату праці».

Зокрема, Конституційний Суд України зазначив, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України апеляційний суд на зазначені вище положення закону уваги не звернув, не врахував положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України та роз'яснень Конституційного Суду України, наведених у Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 щодо офіційного тлумачення цієї норми Закону, та передчасно погодився з висновком суду першої інстанції про відмову у позові на підставі ст. 233 КЗпП України.

За таких обставин рішення апеляційного суду в частині відмови про відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого рішення з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У решті рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги ПП «Консалтингова фірма «Прометей» цих висновків не спростовують.

Так, встановивши, що з боку відповідача мало місце порушення трудових прав ОСОБА_3 у частині своєчасної і повної виплати заробітної плати, зокрема, позивачу недоплачена заробітна плата за одну годину обідньої перерви з 12 годинним режимом роботи та не була врахована доплата за шкідливі умови праці, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про її стягнення у зазначеному вище розмірі.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» відхилити.

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 13 вересня 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» про відшкодування моральної шкоди скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У решті рішення апеляційного суду Хмельницької області від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик