Справа № 477/794/17
Провадження № 2/477/633/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді - Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Хлибовій Г.Є.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в залі Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

03 травня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності не нежитловий об'єкт - будівлю пилорами, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування своїх вимог вказував, що 14 вересня 2006 року він за договором купівлі-продажу № 1/90 придбав у Закритого сільськогосподарського акціонерного товариства ім. Шевченка нерухоме майно, а саме: нежитловий об'єкт - будівлю пилорами, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 Рішенням постійно діючого третейського суду Чорноморської товарної біржі агропромислового комплексу від 30 листопада 2006 року по справі № 13/06 вказаний договір визнаний дійсним, та за позивачем визнано право власності на вищевказане нерухоме майно. Право власності було зареєстроване в ММ БТІ 19 січня 2007 року та видано йому витяг №13279386 про реєстрацію права власності на нерухоме майно за позивачем.

На даний час позивач позбавлений можливості реалізувати придбане нерухоме майно, в зв'язку з втратою оригіналів договору купівлі-продажу, рішення третейського суду та витягу про державну реєстрацію. З цього приводу, позивачем було подано оголошення в газету.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно 28 березня 2017 року було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на його ім'я.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та пояснив про вищевикладене, просив позов задовольнити.

Відповідач - Шевченківська сільська рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника сільської ради, не заперечує проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі в межах заявлених вимог та на підставі поданих доказів, судом встановлено наступне.

14 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та ЗСАТ ім. Шевченка, в особі ліквідатора ОСОБА_2, був укладений договір купівлі-продажу за № 1/90, згідно з яким, позивачем була придбана будівля пилорами, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням постійно діючого третейського суду Чорноморської товарної біржі агропромислового комплексу від 30 листопада 2006 року договір купівлі-продажу № 1/09 від 14.09.2006 року визнаний дійсним. Крім цього, за позивачем визнано право власності на нерухоме майно - будівлю пилорами (літера А) ідеальною часткою 1/1, загальною площею 192,2 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Як вбачається з листа ММ БТІ № 3-107 від 26.10.2016 року позивач ОСОБА_1 станом на 28.12.2012 року вказаний власником нерухомого майно на підставі зазначеного рішення третейського суду (а.с. 17).

В той же час, в зв'язку з відсутністю документів необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень державним реєстратором прав на нерухоме майно було прийнято 24.02.2017 року рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 18).

Позивачем до газети "Вісник Жовтневщини" було надано оголошення про втрату оригіналів документів, а саме: договору купівлі-продажу за № 1/90від 14.109.2006 року, рішення третейського суду від 30.11.2006 року та витягу ММ БТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 10).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про третейські суди", третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Відповідно до статті 5 цього закону юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

За нормами процесуального права та вимогам Закону України «Про Третейські суди», зокрема ст. 6, в редакції на час ухвалення рішення, згідно з якою Третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України ( п. 11).

Відповідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Так, позов про визнання правочину дійсним - це різновид позову про визнання права, а більш конкретно - про визнання факту виникнення, існування, зміни або припинення правовідносин.

З наведеного вбачається, що дана категорія справ підлягає розгляду виключно державними судами України, а не третейським судом, який є недержавним незалежним орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб.

Більш того, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін (п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 6 листопада 2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Так, визнавши договір купівлі-продажу пилорами дійсним, третейський суд також визнав за ОСОБА_1 право власності на вказане нерухоме майно, що передбачає обов'язкову державну реєстрацію, яка здійснюється органами виконавчої влади.

Проте третейським судом розглянуто цю справу всупереч вимог Закону України «Про третейські суди», оскільки справи у спорах про визнання права власності третейським судам не підвідомчі, а відтак зазначене рішення третейського суду не може бути правовою підставою для набуття права власності.

Відповідно до п.п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових права та їх обтяжень», у державній реєстрації прав може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відповідно до п. 26 Постанови КМУ від 22.06.2011 року № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно п. 27 цього Порядку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є, в тому числі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.1ст 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В той же час позивач, посилаючись на приписи ст. 392 ЦК України та на заявлені вимоги у зв'язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів стосовно спірного нерухомого майна, доказів щодо набуття ним права власності на спірне майно та отримання взагалі таких правовстановлюючих документів, суду не надав.

Надані ним копії договору купівлі-продажу та рішення третейського суду не можуть бути прийняті судом як допустимі докази з підстав, про які зазначено вище, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на нежитловий об'єкт - будівлю пилорами, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 14 червня 2017 року.

Суддя Л.М.Семенова