Справа № 382/165/17 Головуючий у І інстанції Карпович В. Д.
Провадження № 22-ц/780/2470/17 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 38 01.06.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

01 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Суханової Є.М., Сержанюка А.С.,

При секретарі - Топольському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Білоцерківської сільської ради Пирятинського району, Полтавської області на рішення Яготинського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права та права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання права та права власності на спадкове майно в якому просив встановити, що ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, прийняла спадщину після смерті своєї сестри ОСОБА_5, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, встановити, що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, встановити, що він - ОСОБА_2, постійно проживав разом зі своїм батьком - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, по день його смерті, тобто на час відкриття спадщини, визнати за ним - ОСОБА_2, право власності на житловий будинок № АДРЕСА_1, визнати за ним - ОСОБА_2, право на земельну частку (пай) розміром 4,99 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на землях КСП «Зоря» Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, та яка належала ОСОБА_5, померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 26 червня 1996 року, виданого згідно рішення Пирятинської райдержадміністрації Полтавськеої області від 03 квітня 1996 року за № 93, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 473, визнати за ним - ОСОБА_2, право на земельну частку (пай) розміром 4,99 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на землях КСП «Зоря» Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, та яка належала ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 від 26 червня 1996 року, виданого згідно рішення Пирятинської райдержадміністрації Полтавської області від 03 квітня 1996 року за № 93, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 472.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Білоцерківська сільська рада Пирятинського району Полтавської області оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Яготинського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року, ухвалити у справі нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що рішення Яготинського районного суду Київської області від 02 березня 20117 року впливає на її права та обов'язки, так як Яготинський районний суд Київської області вирішив цивільну справу та визнав право ОСОБА_2 на земельні частки (паї), які розташовані на території Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області і є власністю територіальної громади, ухвалене при неповному з»ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Яготинського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Київської області підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону, рішення Яготинського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року не відповідає.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла - ОСОБА_5, яка являється двоюрідною бабусею ОСОБА_2

Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) розміром 4,99 умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області.

Єдиною спадкоємицею майна померлої відповідно до ст. 530 ЦК України (в редакції 1963 року) являється сестра померлої - ОСОБА_4, яка в передбачений законодавством термін до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Проте, в силу ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), так як вступила в управління та володіння спадковим майном померлої сестри шляхом користування її особистими речами та будинком, що підтверджується довідкою Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 01 квітня 2016 року за №120.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла - ОСОБА_4 - рідна бабуся позивача.

Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю) розміром 4,99 умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області.

Єдиним спадкоємцем першої черги до майна померлої, згідно ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) був син спадкодавця- ОСОБА_6 - батько позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тав передбачений законодавством термін до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_4 не звертався. Проте, прийняв спадщину в силу ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), так як вступив в управління та володіння спадковим майном померлої матері шляхом користування її особистими речами.

Після смерті ОСОБА_6 залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку № АДРЕСА_1.

Єдиним спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті батька, є його син - ОСОБА_2, позивач у справі.

Відповідач у справі - ОСОБА_3, являється його рідним братом по материній лінії, проте вважає себе спадкоємцем майна померлого ОСОБА_6

В передбачений законодавством термін із заявою про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори, не звертався. Проте, ОСОБА_2 вважає, що в силу ст. 1268 ЦК України він прийняв спадщину після смерті свого батька, так як в квітні 2003 року на прохання батька він переїхав до місця його проживання, а саме до м. Армавир, Краснодарського краю, Російської Федерації, де постійно проживав разом із ним до дня його смерті, тобто на час відкриття спадщини.

Водночас, під час його звернення до нотаріуса з питанням видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з'ясувалося, що сертифікат на земельну частку (пай) на ім'я ОСОБА_5, було видано вже після смерті останньої та з помилками.

В зв'язку з тим, що відповідачем було забрано оригінали всіх правовстановлюючих документів, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на вказане нерухоме майно.

Позивач вважає, що він в силу ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті свого батька так як проживав разом із батьком до дня його смерті.

За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено у суді ті обставини на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Також, на думку колегії, рішення Яготинський районного суду Київської області від 02 березня 2017 року впливає на права та обов»язки Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області так як суд першої інстанції визнав право ОСОБА_2 на земельні частки (паї), які розташовані на території Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області необхідно задовольнити, а рішення Яготинського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області задовольнити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 02 березня 2017 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права та права власності на спадкове майно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Білоцерківської сільської ради Пирятинського району Полтавської області судові витрати в розмірі 1045 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: