Справа № 344/9694/16-ц
Провадження № 22-ц/779/954/2017
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Томин О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Малєєва А.Ю., Максюти І.О.

за участю секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором №б/н від 25.09.2012 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 05 квітня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 25.09.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір №б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 11400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. Спадкоємцем померлого є ОСОБА_2

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за вказаним кредитним договором становить 10152,07 грн., з яких 10152,07 грн. - заборгованість за кредитом.

30.12.2015 року позивачем було направлено лист-претензію до спадкоємця боржника ОСОБА_2, однак жодних дій останньою не було виконано.

У зв'язку з наведеним, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №б/н від 25.09.2012 року у сумі 10152,07 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 квітня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.09.2012 року в розмірі 10152,07 грн. яка складається з 10152,07 грн. - заборгованість за кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що ще 24.05.2014 року банк довідався про смерть позичальника ОСОБА_3, про що свідчить претензія кредитора до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори.

25.08.2014 року Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора повідомила ПАТ КБ «ПриватБанк», що спадкоємцем померлого є його дружина ОСОБА_2, а 28.10.2014 року - що їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Також апелянт зазначає, що лист-претензію банку від 18.12.2014 року вона не отримувала.

До суду з позовом позивач звернувся 01.08.2016 року, тобто з попуском встановленого ст. 1281 ЦК України строку пред'явлення вимог кредитора до спадкоємців боржника, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Крім того, вважає, що суд безпідставно стягнув з неї судовий збір, так як вона є інвалідом ІІ групи та звільнена від його сплати у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

У зв'язку з наведеним, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та її представник вимоги скарги підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити.

Представник позивача апеляційну не визнала, просила її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та представника апелянта, представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.09.2012 року ОСОБА_3 була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У вказаній заяві зазначається, що ОСОБА_3 ознайомився із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. Також позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом у заяві (а.с. 6).

Таким чином, 25.09.2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 11400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Встановлено також, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 33).

Згідно повідомлення Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 28.10.2014 року після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, видані Свідоцтва про право власності та Свідоцтва про право на спадщину за законом його дружині ОСОБА_2 (а.с. 39).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 25.09.2012 року загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 31.01.2016 року становить 10152,07 грн. (а.с. 3-5).

Даний розрахунок не спростований відповідачем належними засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за Кредитним договором від 25.09.2012 року із дружини позичальника.

Посилання апелянта на те, що банк звернувся з позовом до суду з попуском строку, встановленого ст. 1281 ЦК України для пред'явлення вимог кредитора до спадкоємців боржника не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 24.05.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся із претензією кредитора до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, в якій зазначив про наявність майнових вимог до спадкоємців ОСОБА_3 (а.с. 37).

Листом від 15.08.2014 року нотаріальна контора повідомила банку про те, що спадкоємцем майна померлого є його дружина ОСОБА_2, а листом від 28.10.2014 року - що такій видано Свідоцтва про право власності та Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 38-39).

18.12.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся із листом-претензією до ОСОБА_4, в якій на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України вимагало від неї як спадкоємця померлого виконати кредитні зобов'язання за договором №б/н від 25.09.2012 року (а.с. 40).

Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

При цьому, заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса, який у відповідності до п.п. 2.1 п. 2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 приймає претензії кредиторів, не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

Таким чином, позивачем в даній справі дотримано встановлених законом приписів щодо строку пред'явлення вимог кредитора до спадкоємців боржника.

Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд першої інстанції не врахував того, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом другої групи, що підтверджується копіями Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0108957 від 29.05.2013 року та Пенсійного посвідчення НОМЕР_1 від 02.07.2013 року (а.с. 76), а тому згідно п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

Отже, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрат по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у стягненні таких витрат.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 квітня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрат по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У стягненні з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» витрат по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. відмовити.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Малєєв А.Ю.

Максюта І.О.