Справа 688/1261/17
№ 2/688/673/17
РІШЕННЯ

Іменем України

14 червня 2017 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стаднічук Н.Л.,

при секретарі Березюк Н.А.

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Вербовецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2017 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Шепетівського міськрайонного суду з позовом до Вербовецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, єдиними спадкоємцями якої за законом вони є. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 Шепетівського району Хмельницької області. Вказуючи на неможливість оформити спадкові права у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, просили визнати за ними право власності в рівних частках на житловий будинок з господарськими будівлями у порядку спадкування.

24 травня 2017 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали заяву про збільшення позовних вимог, просили встановити факт належності спадкодавцю ОСОБА_4, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, договору купівлі-продажу будинковолодіння АДРЕСА_1 Шепетівського району Хмельницької області та реєстраційного посвідчення Шепетівського міського бюро технічної інвентаризації про реєстрацію будинку, видані на ім'я ОСОБА_3, вказуючи на те, що у вказаних документах невірно зазначено по батькові спадкодавця - «ОСОБА_4», замість «ОСОБА_4».

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що ОСОБА_3 є її бабусею по батьківській лінії, її батько ОСОБА_5 був сином померлої. Будинок належав бабусі на підставі договору купівлі-продажу, у якому помилково зазначено бабусю по батькові «ОСОБА_4», замість «ОСОБА_4». Крім того, за життя бабуся хворіла і втратила оригінал договору та реєстраційного посвідчення, що перешкоджає їй оформити свої спадкові права. Просила встановити факт належності померлій правовстановлюючого документу та визнати за нею право власності на ? частину будинковолодіння.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1, виданим виконавчим комітетом Вербовецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області 25 лютого 2016 року.

10 серпня 1987 року ОСОБА_3 придбала житловий будинок № АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу житлового будинку, що у встановленому порядку на час виникнення права власності був посвідчений секретарем виконавчого комітету Вербовецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області та зареєстрований реєстрі за № 42. При складанні договору, у ньому була допущена помилка,у тексті договору по батькові покупця зазначено «ОСОБА_4», замість «ОСОБА_4», така ж помилка була допущена при складанні Шепетівським БТІ реєстраційного посвідчення. За життя ОСОБА_3 не усунула розбіжності у написанні її ініціалів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У зв'язку із смертю ОСОБА_3, що була стороною договору купівлі-продажу житлового будинку, не можна внести відповідні зміни до договору та реєстраційного посвідчення.

Факт належності спадкодавцю ОСОБА_3 договору купівлі продажу житлового будинку від 10 серпня 1987 року підтверджено в судовому засіданні поясненнями позивачів, представника відповідача, показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8

Встановлення даного факту має для позивачів юридичне значення, оскільки підтверджує належність спадкового майна ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина, а тому така вимога підлягає задоволенню.

Після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу, із заявою про прийняття спадщини звернулись донька спадкодавця ОСОБА_2 та онука спадкодавця ОСОБА_1. Родинні відносини спадкодавця й спадкоємця ОСОБА_2 підтверджено свідоцтвом про народження ОСОБА_9 та свідоцтвом про її одруження із ОСОБА_10 Родинні відносини спадкодавця й спадкоємця ОСОБА_1 підтверджено актовим записом про народження ОСОБА_5, свідоцтвом про його смерть, свідоцтвом про народження ОСОБА_11 та свідоцтвом про її одруження із ОСОБА_12

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, якщо протягом строку встановленого ст.1270 цього Кодексу, не було заявлено про відмову від неї.

Статтею 1266 ЦК України визначено, що внуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини .

Судом встановлено, що будинок належав спадкоємцеві ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 10 серпня 1987 року, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Вербовецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області та зареєстрований у реєстрі за № 42.

У встановленому порядку, на час виникнення у ОСОБА_3 права власності на будинок, відповідне право зареєстроване Шепетівським бюро технічної інвентаризації, що підтверджено реєстраційним посвідченням, внесеним 12.02.1989 року у реєстрову книгу №1 за реєстровим № 90.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Завідувачем Шепетівської міської державної нотаріальної контори 22 грудня 2016 року відмовлено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки ними не надано правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 та ст. 392 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

З матеріалів справи слідує, що будинок, який входить до складу спадщини, належав померлій на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованого Шепетівським БТІ, оригінал якого втрачено. Позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом майна померлої ОСОБА_3 в порядку встановленому ст.1261 ЦК України, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 за правом представлення в порядку встановленому ст.1266 ЦК України. У встановлений законом шестимісячний строк позивачі звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва їм відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно, тобто порушено їх цивільне право на отримання спадщини, яке відповідно до ст.16 ЦК України підлягає судовому захисту шляхом визнання права на спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 57-60, 212-215, 218,256 ЦПК України, ст.ст. 16, 392,1216, 1258,1261,1266, 1268- 1272 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, договору купівлі-продажу житлового будинку від 10 серпня 1987 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Вербовецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, зареєстрованого у реєстрі за № 42, та реєстраційного посвідчення Шепетівського бюро технічної інвентаризації внесеного 12.02.1989 року у реєстрову книгу №1 за реєстровим № 90, виданих на ім'я ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності в рівних частинах на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання його копії через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя Н.Л. Стаднічук