Справа № 522/2997/17-ц
Провадження № 2/522/6668/17
УХВАЛА

01 листопада 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Бойчука А. Ю.

при секретарі - Іскрич В. В.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

31 жовтня 2017 року до суду від представника позивача повторно надійшла заява про відвід суді ОСОБА_5, в якій він посилається на те, що ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси, ОСОБА_5, від 14.08.2017 року, яка постановлена суддею у судовому засіданні не виходячи до нарадчої кімнати, повернуто уточнену позовну заяву ОСОБА_1 від 27.06.2017 року поданої до суду в порядку, передбаченому ст. 31 ЦПК України, якою змінено предмет та підстави позову.

Того ж дня суддею відмовлено у клопотанні представника заявника, заявленого усно у судовому засіданні, про оформлення вказаної вище ухвали окремим процесуальним документом.

Не погоджуючись із ухвалою суду від 14.08.2017 року про повернення уточненої позовної заяви ОСОБА_1 від 27.06.2017 року, останньою 18.08.2017 року було подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду про повернення.

Однак, ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси, ОСОБА_5, від 21.08.2017 року апеляційну скаргу на протокольну ухвалу цього ж суду від 14.08.2017 року було повернуто апелянту. Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги суддя виходив із того, що така ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 293 ЦПК України.

Представник позивача зазначає, що суддя Приморського районного суду м. Одеси, ОСОБА_5, власною ухвалою від 14.08.2017 року фактично обмежив позивача у правах визначених ст. 31 ЦПК України, а в подальшому, ухвалою від 21.08.2017 року, яка не підлягає оскарженню у силу прямої заборони процесуального закону, фактично позбавив позивача права на апеляційне оскарженню власного рішення постановлено ним у формі ухвали, чим створив для позивача нездоланні перешкоди у розгляді справи, оскільки заявлені первинні позовні вимоги не відповідають ефективному способу відновлення цивільних прав позивача та підлягають уточненню враховуючи отриманні документи у справі.

Згідно до ч.1 ст.20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі; якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід судді, так як обставини, вказані представником позивача в заяві не вказують на пряму чи побічну заінтересованість судді у результаті розгляду справи.

Відповідно до ст. 23 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 20, 23, ч.3 ст.209 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А. Ю. Бойчук