НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/379/17
№ 2/183/1221/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, встановив:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ОСОБА_1, (РНОКПП НОМЕР_1), право власності на земельну ділянку, площею 3,3876 га, кадастровий номер 12:232:865:00:02:053:0019, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ДП № 066101, виданого 29 грудня 2003 року Новомосковською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-03-126-01656/86, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 03 лютого 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 листопада 2008 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений ОСОБА_5, секретарем виконкому Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 465, яким остання зробила заповітне розпорядження: належну їй земельну ділянку площею 3,3876 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить їй на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія ДП № 066101, виданого Новомосковською райдержадміністрацією 29 грудня 2003 року, ОСОБА_3. 05 вересня 2014 року ОСОБА_4 померла. Після смерті ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем за заповітом на вищезазначену земельну ділянку була донька спадкодавця та дружина позивача - ОСОБА_3, яка в установлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_2 Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої 05 вересня 2014 року. 03 лютого 2016 року ОСОБА_3 померла. Після смерті ОСОБА_6 залишилася вищевказана земельна ділянка. Єдиним спадкоємцем після її смерті є її чоловік - ОСОБА_1. Інших спадкоємців на зазначене спадкове майно немає. В установлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_2 Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, після чого була заведена спадкова справа за № 105/2016. 23 січня 2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_2 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку, площею 3,3876 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті ОСОБА_3, померлої 27 квітня 2016 року. 23 січня 2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_2 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкову земельну ділянку, так як позивачем не представлені будь-які документи, що посвідчують право власності на спадкове майно на ім'я померлої ОСОБА_3. Тобто за життя спадкодавець належним чином не зареєструвала право власності та не одержала відповідний документ, що посвідчує право власності на спадкову земельну ділянку, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину.

Позивач до суду не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Проти задоволення позову не заперечив.

Від третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи за відсутності представників. Проти задоволення позову треті особи не заперечили.

У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.

Як свідчать матеріали справи, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, копія державного акту серія ДП № 066101, відповідь третьої особи-1, ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ДП № 066101, виданого 29 грудня 2003 року Новомосковською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-03-126-01656/86 належить земельна ділянка, площею 3,3876 га, кадастровий номер 12:232:865:00:02:053:0019, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

07 листопада 2008 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений ОСОБА_5, секретарем виконкому Спаської сільської ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 465, яким остання зробила заповітне розпорядження: належну їй земельну ділянку площею 3,3876 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить їй на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія ДП № 066101, виданого Новомосковською райдержадміністрацією 29 грудня 2003 року заповіла ОСОБА_3.

05 вересня 2014 року ОСОБА_4 померла.

Як свідчать матеріали спадкової справи, після смерті ОСОБА_4 єдиним спадкоємцем за заповітом на вищезазначену земельну ділянку була донька спадкодавця та дружина позивача - ОСОБА_3, яка в установлений законом строк 02 серпня 2016 року звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_2, Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої 05 вересня 2014 року. Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 не отримувала.

03 лютого 2016 року ОСОБА_3 померла.

Як свідчать матеріали спадкової справи після ОСОБА_3, єдиним спадкоємцем після смерті є її чоловік - ОСОБА_1, який в установлений законом строк 02 серпня 2016 року звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_2 Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 23 січня 2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_2 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку, площею 3,3876 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті ОСОБА_3, померлої 03 лютого 2016 року.

23 січня 2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_2 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкову земельну ділянку, так як позивачем не представлені будь-які документи, що посвідчують право власності на спадкове майно на ім'я померлої ОСОБА_3.

Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до ст.ст. 1233, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Ч.1 ст.1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ст.1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За ч.1,2 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

В зв'язку з наведеним, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту належності ОСОБА_4 за життя земельної ділянки, прийняття спадщини після ОСОБА_4 її донькою та спадкоємицею за заповітом ОСОБА_3, враховуючи відсутність доказів наявності інших спадкоємців, відсутність доказів відчуження майна спадкодавцем на користь іншої особи на час відкриття спадщини, фактичної відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності доказів на підтвердження реєстрації права власності ОСОБА_3 на майно, належне ОСОБА_4, суд приходить до переконання, що за позивачем, як спадкоємцем померлої ОСОБА_3 за законом належить визнати право власності на майно в порядку спадкування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд - вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, Приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, (РНОКПП НОМЕР_1) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 03 лютого 2016 року право власності на земельну ділянку, площею 3,3876 га, кадастровий номер 12:232:865:00:02:053:0019, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДП № 066101, виданого 29 грудня 2003 року Новомосковською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-03-126-01656/86, яка належала ОСОБА_4, померлій 05 вересня 2014 року, спадкоємцем якої за заповітом була її донька - ОСОБА_3, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 однак не оформила спадкових прав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов