Справа № 289/1689/17
Номер провадження 2/289/945/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.,

при секретарі - Шуба В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на придбане майно, на житловий будинок з господарськими будівлями та приватизовані земельні ділянки за договором купівлі продажу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на придбане майно, на житловий будинок з господарськими будівлями та приватизовані земельні ділянки за договором купівлі продажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка у 2013 році купила у відповідачки житловий будинок та земельні ділянки, але оформити договір купівлі-продажу з подальшою реєстрацією права власності на майно, позивач не може у звязку з тим що правовстановлюючі документи на спірне майно втрачені.

В судовому засіданні позивачка не з»явилася, про дату час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надіслала заяву в якій просила справу розглянути без її участі а позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надіслала до суду письмову заяву, просила розгляд справи проводити без її участі, з позовними вимогами погодилася просила позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін,при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2, є законним власником спірного цілого житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться на земельній ділянці площею 0,1000 га за адресою: вулиця Блюхера, № 74 (сімдесят чотири) в місті Радомишль Радомишльського району Житомирської області, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05 квітня 2014 року ОСОБА_3, державним нотаріусом Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області за реєстром № 2-161 та Свідоцтва про право власності, виданого 17 березня 2015 року Реєстраційною службою Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області за індексним № 34986991, та земельної ділянки площею 0,1548 га за адресою: вулиця Блюхера в місті Радомишль, Радомишльського району, Житомирської області, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 16 березня 2015 року Реєстраційною службою Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області за індексним № 34962067. Оціночна вартість зазначених житлового будинку з будівлями становить 30 618,00 грн. Орієнтовна вартість зазначеної земельної ділянки площею 0,1000 га становить 10 000,00 грн. Орієнтовна вартість зазначеної земельної ділянки площею 0,1548 га становить 1 548,00 грн.

Право власності зареєстроване в ДРРП. Правовстановлюючі документи втрачені.

Фактичним власником зазначеного майна є позивачка ОСОБА_1, яка 31 травня 2013 року купила зазначене спірне майно житловий будинок з будівлями за 30 тис. грн., сплатила їх готівкою, отримала від представників продавця ключі від будинку і вступила в управління і володіння купленим майном, розпочала користуватися ним у натурі, фактично купила зазначене майно, попередньо сплативши за нього обумовлені гроші в розмірі 30 тис. грн., і позивач, з того часу, фактично користуються та доглядає за купленим майном, як власним, але вільно розпоряджатись купленою нерухомістю та земельною ділянкою не має змоги за відсутністю у неї нотаріального договору купівлі-продажу на імя покупця (позивачки).

Наприкінці 2017 року позивачка (покупець) звернулася до представника відповідача (продавця), як єдиного власника спірного майна з вимогою або повернути гроші або оформити на позивача (покупця) будинок та земельні ділянки через нотаріальну контору.

Представник відповідача заявила, що більшу частину грошей в сумі 10 тис. грн. ще на початку і всередині 2013 року сплачена на оформлення своїх прав власності нотаріусу і земельні органи, на оформлення кадастрових номерів, на приватизацію тощо, а решта в розмірі 20 тис. грн. ще у 2013 році передана продавцю за кордон (зараз ДНР) і потрачена відповідачем на свої потреби, тому у даний час відповідач повернути гроші змоги не має, на спірний будинок і земельні ділянки, в якому позивач розпочала проводити капітальний ремонт вона не претендує і тому вони узяли на себе зобовязання підготувати усі документи для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу до кінця 2017 року.

Тобто, отримавши від позивача усі гроші від продажу відповідач не може виконати перед нею свого зобовязання щодо нотаріального оформлення договору купівлі-продажу на позивача.

Єдиною причиною є втрата представником відповідача (продавця) оригіналів своїх правовстановлюючих, реєстраційних документів, як на будинок, так на земельні ділянки.

Відповідач зі свого боку пообіцяв позивачу підготувати всі необхідні документи і піти до нотаріуса за оформленням договору купівлі-продажу, отже будинок і земельна ділянка фактично їм передані і знаходяться у їх користуванні і розпорядженні. Будинок, він на себе оформив, але офіційно продати позивачу не може і не може повернути їй сплачені гроші.

Зазначений у позові відповідачем продавець ОСОБА_2, вже як бувший власник, у даний час проживає у підконтрольній території ДНР з 2014 року не має можливості зявитися до нотаріуса, але вона віддала покупцю ключі від вхідних дверей будинку і від замків з сараїв та воріт ділянки. З того часу покупець розпочала користуватись зазначеною нерухомістю, проводить капітальний її ремонт, сплачує комунальні платежі, податки тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Враховуючі наявність укладеного ними в усній формі Попереднього договору купівлі-продажу від 31 травня 2013 року, в якому продавець (відповідач) узяла на себе зобовязання зібрати і підготувати всі необхідні документи на оформлення нотаріального договору купівлі-продажу або договір дарування у власність позивачки ОСОБА_1, спірної нерухомості і земельних ділянок площею 0,1000 га та 0,1548 га.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 86 ЦК України передбачено: Право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Відносини власності регулюються Конституцією України, цим кодексом, іншими законодавчими актами.

Право змінювати правовідносини, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного й у відповідності з ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1268, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України, ПП ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ПП ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та керуючись ст.ст. 3-4, 15, 60, 114, 118-120, 234 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності на придбане майно, на житловий будинок з господарськими будівлями та приватизовані земельні ділянки за договором купівлі продажу задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Саратов, Російської Федерації, право власності на куплені 31.05.2013 року за 30 тис. грн. у єдиного власника ОСОБА_2: цілий житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, вартістю 30 618 грн., та земельну ділянку площею 0,1000 га, вартістю 10 000 грн., з кадастровим номером :06:010:0191, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по вулиці Блюхера, № 74 (сімдесят чотири) в місті Радомишль, Житомирської області, та земельну ділянку площею 0,1548 га, вартістю 15 548 грн., з кадастровим номером :06:010:0200, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства по вулиці Блюхера в місті Радомишль, Житомирської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів, починаючи з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький