Справа № 494/670/17
Провадження № 2/494/401/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2017 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Козубенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: відділ у Березівському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

26.07.2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: відділ у Березівському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Ухвалою суду від 28.07.2017 року відкрито провадження по справі.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати ОСОБА_3. Після її смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 5.79 га, що розташована на території Виноградненської сільської ради Березівського району Одеської області. Позивач зазначила, що оригінал державного акту на вищевказану земельну ділянку було втрачено. ОСОБА_1 вказала, що звернулась до нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, але так як оригінал державного акту на зазначену земельну ділянку відсутній, нотаріусом рекомендовано з даного питання звернутись з позовом до суду. Позивач вважає, що неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд задовольнити її позов.

У судовому 30.10.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обґрунтування зазначені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання 30.10.2017 року не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 12.09.2017 року на адресу суду надіслала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.44).

Представник третьої особи відділу у Березівському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області у судові засідання 04.09.2017 року, 20.09.2017 року, 03.10.2017 року, 17.10.2017 року та 30.10.2017 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені були належним чином, про що свідчать судові повістки про виклик до суду (а.с.42,50,57,68), також поштові повідомлення про вручення кореспонденції (а.с.59,70), а тому розгляд справи відбувався за їх відсутності за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши думку відповідача, викладену у заяві від 12.09.2017 року, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року зі змінами та доповненнями (далі - ЦК України): «Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців)».

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08.10.2007 року померла ОСОБА_3 (а.с.12), відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 14.05.2009 року помер ОСОБА_4 (а.с.13)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 01.03.1974 року матір'ю позивача ОСОБА_1 - є ОСОБА_3 (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 19.06.1993 р. ОСОБА_5 після одруження змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с.9), посвідкою про народження від 30.03.1938 року та свідоцтвом про одруження від 22.06.2017 року підтверджується, що дошлюбне прізвище ОСОБА_3 - «ОСОБА_3» (а.с.10-11).

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.06.2012 року та з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 22.06.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 та є сестрою позивача (а.с.14-15).

ОСОБА_1 було замовлено оголошення в газеті «Степовий маяк» щодо загубленого державного акту на землю серії НОМЕР_4, виданий 05 липня 2007 року Виноградненською сільською радою на ім'я ОСОБА_3 (а.с.20-21).

Державним нотаріусом Поляковою Г.В. до відділу Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області направлявся запит щодо отримання інформації про права власності на земельні частки, зареєстровані за померлою ОСОБА_3 (а.с.22), згідно відповіді заступника голови комісії з ліквідації відділу Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстрована земельна ділянка площею 5.79. га згідно державного акту ЯГ 949787 на території Виноградненської сільської ради (а.с.23).

Представником позивача на адресу комісії з ліквідації відділу Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області направлялась заява про видачу копії правоустановчого документу на вищевказану земельну ділянку (а.с.24), з листа заступника голови комісії з ліквідації відділу Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області від 09.02.2017 року вбачається, що другий примірник державного ату на земельну ділянку, що належить ОСОБА_3, сільська рада до відділу держгеокадастру не передавала (а.с.28), також встановлено грошову оцінку земельної ділянки (а.с.29).

Судом на адресу Новокальчевської сільської ради ОТГ Березівського району Одеської області направлявся запит щодо надання другого примірнику державного акту що належить ОСОБА_3 (а.с.51), проте відповіддю від 10.10.2017 року Новокальчевський сільський голова повідомив, що Виноградненська сільська рада (в даний час Новокальчевська сільська рада ОТГ) в 2007 році не являлась органом реєстрації актів на землю, тому в сільській раді не зберігались другі примірники відповідних документів (а.с.60).

Відповідно до статті 1217 ЦК України: «Спадкування здійснюється за заповітом та за законом».

У відповідності до листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до статті 1218 ЦК України: «До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті».

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України: «Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її… Спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини».

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов'язок спадкоємців, а їх право.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виявила згоду на прийняття спадщини, звернувшись до нотаріальної контори для її отримання, проте отримала відмову, так як втрачено оригінал державного акту на земельну ділянку.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним».

Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, за умови прийняття позивачем спадщини за законом після смерті матері, а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд доходить висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 5.79 га, розташовану на території Виноградненської сільської ради Березівського району Одеської області, що належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4.

Рішення повинно відповідати вимогам статтей 213, 215 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального кодексу України ,суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача: відділ у Березівському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після ОСОБА_3, 1938 р.н., померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме: право власності на земельну ділянку площею 5.79 га, розташовану на території Виноградненської сільської ради Березівського району Одеської області, що належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 01.11.2017 року.

Суддя І.А. Римар