Ухвала

іменем україни

07 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КузнєцоваВ.О., Євграфової Є.П., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 липня 2016 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області від 07 вересня 2016 року,

вс т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 січня 2015 року, яке вона отримала після смерті своєї матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, вона являється власником 7/12 частки будинку АДРЕСА_1 та була виділена спадкодавцю при житті в натурі рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 березня 2012 року та пройшла державну реєстрацію.

Також вона вказала, що ОСОБА_5 належить 37/100 частки зазначеного будинку, яка являє собою квартиру НОМЕР_2, яку вона придбала за договором міни від 20 березня 2009 року, в якій вона проживає разом із своїм чоловіком ОСОБА_6

Оскільки відповідачі більше двадцяти років не проживають в АДРЕСА_1, але значаться зареєстрованими в зазначеному житлі і не бажають знятися з реєстрації добровільно, чим чинять їй перешкоди в користуванні власністю, просила суд визнати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право на користування зазначеним житловим приміщенням.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 липня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області від 07 вересня 2016 року рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 липня 2016 року змінено в частині мотивів відмови в задоволенні позову.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Судами встановлено, що ОСОБА_7 належала 7/12 частки в будинку АДРЕСА_1, а 1/12 частки в цьому ж будинку належить ОСОБА_5, також останній належить 37/100 частки в зазначеному будинку, що підтвержується довідкою КП « Прилуцьке МБТІ» від 26 грудня 2014 року за № 2219.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 25 січня 2002 року зареєстровані в квартирі за НОМЕР_1 за вказаною адресою (а.с. 15 - 16, 68-71).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 березня 2012 року проведено розподіл 63/100 частини зазначеного житлового будинку між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 Виділено ОСОБА_7 в натурі у власність та відокремлене користування в рахунок 7/12 часток: кухню 2-3 площею 15,9 кв. м, кімнату 2-4 площею 27,7 кв. м, сіни 2-1 площею 8,7 кв. м, сіни 2-6 площею 6 кв. м, погріб «Пг-1» площею 6,4 кв. м, ганок «Кр-1» загальною вартістю 152 129 грн. Виділено ОСОБА_5 в натурі у власність та відокремлене користування в рахунок 1/12 часток кімнату 1-5 площею 10,1 кв. м вартістю 23 977 грн.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 липня 2014 року проведено розподіл надвірних будівель розташованих за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 відповідно до належних кожній із них часток.

ОСОБА_5 17 березня 2014 року зареєструвала 1/12 частки будинку, що підтвержується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності й інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла.

Після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_4 отримала у власність 7/12 частки будинку АДРЕСА_1 з належною часткою господарсько-побутових будівель і споруд, що підтверужується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24 січня 2015 року й інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно.

ОСОБА_5 на праві приватної спільної часткової власності відповідно до договору міни від 30 березня 2009 року належить 37/100 частки в зазначеному будинку.

З повідомлення Державного архіву Чернгівської області від 27 травня 2016 року за № Г-1219 вбачається, що в протоколах засідань виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області за 1962, 1983, 1987 роки рішення щодо вказаного будинку відсутні.

З довідки комітету самоорганізації населення за № 7 мікрорайону 273 кварталу від 26 лютого 2015 року за № 0247-09, з витягів з рішення виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 10 лютого 2015 року за № 50 та від 21 квітня 2015 року за № 163 і з повідомлення КП « Прилуцьке МБТІ» від 14 липня 2016 року за № 1249 вбачається, що питання про присвоєння нової поштової адреси двом частинам зазначеного будинку знаходяться на стадії вирішення.

Відповідно до ст. 47 Конституції Україникожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Нормою ч. 1 ст. 405 ЦК Українипередбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

У ч. 2 ст. 405 ЦК Українизазначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖКУкраїнської РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 212 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Таким чином, установивши, що сторони по справі є власниками відповідних часток в спірному будинку, однак поштові адреси квартирам не присвоєні, що позбавляє можливості визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою НОМЕР_1.

Крім того, апеляційний суд змінюючи рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови в задоволенні позову, вірно зазначив, що позивач не навела підстав на обґрунтування того факту, що відповідачі втратили право користування квартирою відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, оскільки відповідачі законно проживають у виділеній ОСОБА_5 за рішенням суду частині оспорюваного домоволодіння, власниками якого є як позивач, так і ОСОБА_5

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

При цьому, судами першої та апеляційної інстанцій дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Зазначені в касаційній скарзі норми матеріального права, а саме ст. ст. 71, 72 ЖК Української РСР регулюють правовідносини у сфері користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, а ст. 167 ЖК Української РСР передбачені підстави розірвання наймачем договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_4 відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 липня 2016 року в частині незміненій рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області від 07 вересня 2016 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернігівської області від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

Є.П.Євграфова

С.О.Карпенко