АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/1545/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Коломієць Н.З.
Провадження № 22-ц/789/706/17 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Сташків Б. І.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

та сторін: позивача ОСОБА_1та її представників ОСОБА_2, ОСОБА_3; відповідача ОСОБА_4 та її представників ОСОБА_5, ОСОБА_6; представника Горішньовигнанської сільської ради ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_3 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8, треті особи без самостійних вимог - Горішньовигнанська сільська рада Чортківського району Тернопільської області, відділу Держземагенства у Чортківському районі про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_8, третя особа без самостійних вимог: Горішньовигнанська сільська рада Чортківського району, відділу Держземагенства у Чортківському районі про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що являється власником житлового будинку, що розташований в с.Горішня Вигнанка по вул. Молодіжна, 14 Чортківського району Тернопільської області.

Обґрунтовує позов тим, що відповідач, шляхом зрізання її огорожі, заступивши за межу її земельної ділянки, розпочала підготовчі роботи для будівництва свого паркану, а саме: встановила металевий стовп, спорудила частину підмурівки та встановила дерев'яну огорожу. Вважає дії відповідача ОСОБА_8 неправомірними, оскільки, згідно з генпланом забудови земельної ділянки, планом села, планом розміщення житлових будинків, ширина її ділянки від дороги становить 46 м, а не 44 м, як встановила при обмірі комісія сільської ради. Відповідач добровільно демонтувати огорожу відмовляється, внаслідок чого вона позбавлена можливості приватизувати належну їй земельну ділянку, а тому змушена звернутися в суд.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2017 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_8, треті особи без самостійних вимог: Горішньовигнанська сільська рада Чортківського району, відділ Держземагенства у Чортківському районі про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою відмовлено. Судові витрати по справі покладено на сторони в межах ними понесеними.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат ОСОБА_3 в інтересах позивача, подав апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та грубе порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким вимоги позовної заяви задовольнити. Вказує, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги, що правовстановлюючими документами ОСОБА_1 та ОСОБА_8 на означені земельні ділянки є записи в земельно-облікових документах Горішньовигнанської сільської ради Чортківського району та планово-картографічні матеріали села Горішня Вигнанка. Також, висновки районного суду про те, що експертом при проведенні експертизи не взято до уваги відомості про межі конфігурації абрисів, зазначених в земельно-кадастровій книзі даної сільської ради є помилковими, оскільки оглянуті в судовому засіданні креслення у вигляді ліній та цифр, без означення одиниці виміру, виконані рукописно - кульковою ручкою без відомостей про автора на звороті заяви позивачки ОСОБА_1 до сільської ради про передання їй земельної ділянки у власність. Наголошує, що наявний в матеріалах справи висновок експерта в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, що не було спростовано стороною відповідача та судом. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вважає, що висновок суду про те, що цивільні права позивачки ОСОБА_1 є непорушеними, зроблені всупереч положенню ст.41 Конституції України.

Під час розгляду справи в апеляційному суді позивач та її представники підтримали вимоги апеляційної скарги; відповідач, її представники та представник Горішньовигнанської сільської ради апеляційної скарги не визнали, рішення суду першої інстанції вважають законним, обгрунтованим і таким що не підлягає до скасування.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви скарги, прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що порушення відповідачкою ОСОБА_8 прав позивача на користування присадибною земельною ділянкою не встановлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_6 України №7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справах» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ч. З ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, яка відповідно до ст. 193 ЗК України містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1, відповідно до cвідоцтва про право власності від 19 жовтня 2001 року, є власником житлового будинку №14 по вул. Молодіжна, що в с. Горішня Вигнанка Чортківського району Тернопільської області. Вказане свідоцтво видане на підставі Договору дарування №25 від 15.07.1985 року, згідно якого ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_1 житловий будинок №14 по вул. Молодіжна, що в с. Горішня Вигнанка Чортківського району Тернопільської області.

Відповідач ОСОБА_8 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_10, своєї матері, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28 липня 2003 року, серії ВАМ №857572. До складу спадкового майна, зокрема, входила ? частина житлового будинку №12 по вул. Молодіжній Чортківського району Тернопільської області.

Відповідно до зведеного акта вартості будівель та споруд співвласниками будинку №12 по вул. Молодіжна в с. Горішня Вигнанка Чортківського району Тернопільської області є ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Із схематичного плану вбачається, що землекористувачами присадибної земельної ділянки №12 по вул. Молодіжна в с. Горішня Вигнанка Чортківського району Тернопільської області є ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру співвласниками будинковолодіння № 12 по вул. Молодіжній в с. Горішня Вигнанка є ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Із справи № 5625 за 1981 рік щодо відведення в натурі земельної ділянки і погодження проектної документації на будівництво житлового будинку та свідоцтва на забудову індивідуальної садиби від 20 жовтня 1981 року не вбачається, якого саме розміру ОСОБА_9 для будівництва виділена присадибна ділянка. Згідно з аналогічною документацією за 1971 рік, виданою на ім'я ОСОБА_10, ні площа, ні розміри по периметру, виділеної під будівництво земельної ділянки, також не вбачаються.

Згідно зі схематичним планом земельної присадибної ділянки по вул. Молодіжна, 12 в с. Горішня Вигнанка Чортківського району Тернопільської області, користувачами якої є ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, ширина даної земельної ділянки не зазначена.

Позивач ОСОБА_1 уважає, що відповідачка ОСОБА_8 захопила частину її земельної ділянки, встановивши металевий стовп, бетонну обмостку з дерев'яним парканом, що створює перешкоди у її користуванні.

16 червня 2015 року комісією по земельних спорах Горішньовигнанської сільської ради був складений акт, згідно з яким були проведені заміри та встановлено межовий знак 44 м спереду хати ОСОБА_1 Однак, вона не погодилась із замірами комісії, оскільки, в генеральному плані забудови будинковолодіння ОСОБА_9, довжина земельної ділянки від дороги становить 46 м.

У викопіюванні зі схеми земель с.Горішня Вигнанка Чортківського району, складеної у 1962 році, у картографічній схемі села, інформація щодо ширини земельної ділянки ОСОБА_1, яка прилягає до вулиці, не вказана.

Відповідно до довідки Горішньовигнанської сільської ради № 217 від 21.03.2017 року, ОСОБА_1, в період інвентаризації та приватизації земельних ділянок села, який відбувався з 1994 по 1998 роки, власноручно 08 травня 1996 року підписала заяву на приватизацію присадибної ділянки, ширина від дороги якої становила 44 м. Відповідно до заяви ОСОБА_10 ширина від дороги її земельної ділянки становила 57,3 м. Межа земельних ділянок ОСОБА_8 та ОСОБА_1 більше 30 років забетонована обмосткою та по всьому периметру встановлена огорожа.

Згідно з довідкою Горішньовигнанської сільської ради №74 від 21.02.2017 року, межі, встановлені між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 не порушувалися і не змінювалися, відповідно до інвентаризації землі, яка відбувалася у 1995 році. Зокрема, ширина земельної ділянки ОСОБА_8 від дороги становить 53,3 м, а ОСОБА_1 - 44 м.

Як підтвердила у судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційного суду представник Горішньовигнанської сільської ради межі земельних ділянок сторін протягом тривалого періоду останніх років не змінені.

Внаслідок розбіжностей у розмірі земельної ділянки від дороги перед будинковолодінням, ОСОБА_1 вважає, що посадові особи сільської ради умисно внесли виправлення в розміри її земельної ділянки у відповідні книги про реєстрацію землі, а тому звернулася із заявою в Чортківський РВ УМВС України в Тернопільській області про внесення відомостей про злочин в Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Листом Чортківського РВ УМВС України в Тернопільській області №7511/н-661 від 04.07.2015 року ОСОБА_1 було повідомлено, що підстав для внесення відповідної інформації до ЄРДР немає, оскільки результати обмірів земельної ділянки комісією співпадають із розміром, а саме: 44 м, що вказаний у книзі заяв на приватизацію, де стоїть її власноручний підпис.

По справі призначалася судова земельно-технічна експертиза. За результатами проведеної експертизи був зроблений висновок експерта №562/15-22 від 30 березня 2016 року.

При проведенні експертизи експерт при дослідженні поставлених питань, посилався на паспорт забудови присадибної земельної ділянки ОСОБА_1 як на документ, що визначає розміри (ширину земельної ділянки).

Із листа начальника відділу містобудування, архітектури та житлово- комунального господарства №66 від 20.04.2017 року вбачається, що генеральний план забудови земельної ділянки не є землевпорядною документацією та не встановлює чітких розмірів та меж земельної ділянки, а також конфігурацію та площу земельної ділянки. Генеральний план забудови земельної ділянки не прив'язує земельну ділянку до меж генеральної плану населеного пункту, а прив'язує виключно будівлі до земельної ділянки.

У висновку експерт зазначив, що в матеріалах справи наявна справа №5625 від 1981 року про відведення в натурі земельної ділянки ОСОБА_9 на будівництво нового житлового будинку. При цьому експерт вказав, що будівництво житлового будинку та господарської споруди ОСОБА_9 проведено з незначним порушенням, тобто не у точній відповідності до генплану забудови присадибної ділянки, але будівництво дотримано відповідно до вимог ДБН-360-92.

Експертом вказано, що будівництво житлового будинку та господарської споруди ОСОБА_1 не відповідає генеральному плану забудови земельної ділянки 1981 року ОСОБА_9, а тому будь-яке посилання та прив'язка відстаней зазначених у ньому, до вказаних будівель не може вважатись об'єктивним та належним доказом порушення меж землекористування сторін.

Крім того, у висновку експерт зазначив, що згідно з планово - картографічними матеріалами с.Горішня Вигнанка Чортківського району та відповідно до правовстановлюючих документів Горішньовигнанської сільської ради (виписок Горішньовигнанської сільської ради із земельно-облікових документів про площі користування земельними ділянками) конфігурацію, площу та лінійний розмір всіх меж земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_8 встановити неможливо.

При проведенні дослідження експерт не вказав, які саме планово-картографічні документи використовувались ним при проведенні експертизи.

Враховуючи наведе, посилання особи, що подала апеляційну скаргу, що суд безпідставно не прийняв до уваги експертний висновок не може вважатись обгрунтованим, оскільки, при його наданні експерт не досліджував правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, зокрема щодо її меж та конфігурації - абрисів зазначених в земельно-кадастровій книзі Горішньовигнанської сільської ради.

З переліку документів, які були предметом дослідження експерта, будь-яких правовстановлюючих документів щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості) переданої у приватну власність позивачу не міститься. Експерт зазначив, що конфігурацію, площу та лінійний розмір всіх меж земельних ділянок сторін встановити неможливо. Однак, при цьому зазначив площі земельних ділянок. До того ж експерт не вказав джерело його висновку про факт накладання меж спірної земельної ділянки зі сторони відповідачки. У висновку зазначено, що експертом було досліджено картографічні матеріали с. Горішня Вигнанка станом на 1962 рік, однак, як було встановлено судом при дослідженні матеріалів справи та не заперечується сторонами, котрі на той час ще не були землекористувачами, а позивачем не доведено, що земельна ділянка ОСОБА_9 була надана у 1981 році у розмірах і конфігурації, зазначеній у картографічних матеріалах та генеральному плану забудови земельної ділянки. Як вбачається з генерального плану забудови земельної ділянки ОСОБА_9 1981 року, рішення виконкому Горішньовигнанської сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 24.06.1981 року «Про заяву ОСОБА_9 про наділ земельної ділянки під будівництво нового жилого будинку в селі Вигнанка», жодних даних про розмір земельної ділянки, що виділялась останній під забудову нового житлового будинку не зазначено. Крім того, з висновку експерта не вбачається того, що ширина земельної ділянки відповідача зі сторони дороги збільшена за рахунок земельної ділянки позивача.

Крім того, як вбачається з даного висновку, будь-яких дефектів, що виникли у майні позивача внаслідок обновлення відповідачкою підмостки та причинно-наслідкового зв'язку між цими дефектами та здійснення відповідачем вказаних робіт, експертом не виявлено. Інших перешкод у використанні земельної ділянки (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, неприпустимий вплив тощо) експертом не встановлено. Саме по собі обновлення підмостки відповідачкою не може свідчити про створення перешкод позивачу у користуванні земельною ділянкою.

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції експерт пояснив, що порушення меж землекористування не встановлено, а отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність порушення прав позивача відповідачем.

Згідно із ст. 212 ЦПК України, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України,висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.

Таким чином, висновок експерта не має наперед встановленого значення, йому не надається перевага перед іншими доказами і, як всі інші докази, він оцінюється суддею за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У п. 17 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_6 України №8 від 30.05.1997 року Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного ОСОБА_6 України N 15 (v0015700-98 ) від 25.05.1998 року ) роз'яснено, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Апеляційний суд вважає правильною оцінку, дану судом першої інстанції висновку експерта, з огляду відсутності відображення у правоустановлюючих документах точних розмірів земельних ділянок сторін та їх меж. За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що висновок експерта не має переваг перед іншими доказами, і підлягає дослідженню й перевірці, а фактичні дані, що містяться в ньому, оцінюються судом за загальними правилами.

Оцінивши висновки, зроблені експертом, суд може покласти їх в основу свого рішення, в іншому випадку суд повинен мотивувати у своєму рішенні, чому саме він не погоджується із висновком експерта, що і було зроблено судом першої інстанції. Таким чином, вказані доводи апеляційної скарги, що суд необгрунтовано не прийняв до уваги висновок експерта, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З урахування наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313-315,317,324,325 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого ОСОБА_6 України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_13