АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 683/1540/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1859/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

з участю: секретаря Кошельника В.М.;

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Красилівського районного суду від 4 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання сімейних прав,

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 25 липня 1970 року. Рішеннями виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 30 серпня 2007 року № 387 п. 2 «Про впорядкування адресного господарства» та від 11 жовтня 2007 року № 476 п. 3 «Про оформлення права власності» розпочато невизнання та дискримінацію її сімейних прав. Процес невизнання її сімейних прав виконавчий комітет Старокостянтинівської міської ради підтвердив тим, що без її згоди допустив розпорядження спільною сумісною власністю, що потребувала нотаріально посвідченої письмової згоди на поділ житлової нерухомості, а під приводом присвоєння частинам індивідуального житлового будинку окремих адрес, фактично відбулося відчуження спільної власності подружжя в особисту власність чоловіка, ОСОБА_2 без взаємної згоди подружжя. Вона позбавлена сімейного права та спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2

У зв'язку з цим, позивач просила суд визнати, що дискримінації не може піддаватись право не застосовувати позовну давність до позовних вимог, що випливають із її сімейних відносин.

Заочним рішенням Красилівського районного суду від 4 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Вважає, що рішення є незаконним, необґрунтованим, прийняте з порушенням норм процесуального права.

Посилається на те, що суд невмотивовано відмовив їй у задоволенні позову.

Крім того, апелянт вказує, що при прийнятті рішення, суд не взяв до уваги низку доказів, які ОСОБА_1 надала.

В судове засідання сторони не з'явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання сімейних прав, суд виходив з того, що по всіх вимогах щодо порушення на думку позивачки її сімейних прав приймались рішення суду, давалась правова оцінка відносинам, які виникли між позивачкою, її чоловіком та сином, та зробив вірний висновок, що позивачкою обрано невірний спосіб захисту, порушених на її думку, прав.

З таким висновком колегія суддів Апеляційного суду погоджується.

Висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

Так, відповідно до вимог ст.3 Кодексу про шлюб та сім'ю України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, усі громадяни мають рівні права у сімейних відносинах.

Частина 3 статті 368 ЦК і частина 1 статті 60 Сімейного кодексу передбачає, що спільною сумісною власністю є майно, придбане подружжям під час шлюбу, якщо інше не передбачено законом або шлюбним договором. Право спільної сумісної власності виникає також на майно осіб, що ведуть фермерське господарство, якщо інше не передбачено письмовою угодою між ними.

Стаття 60 СК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що за час проживання у шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали земельну ділянку та збудували домоволодіння по АДРЕСА_2

Рішеннями виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 30 серпня 2007 року № 387 п. 2 « Про впорядкування адресного господарства», а також рішенням № 476 п. 3 від 11 жовтня 2007 року збудований будинок розділено фактично на дві частини та присвоєно адресу АДРЕСА_1 та кв. 2 згідно поданої заяви забудовника ОСОБА_2, а також на ОСОБА_2 оформлено право власності на квартиру № 1 з господарськими будівлями з виготовленням необхідної документації (а. с. 8, 9).

Іншу частину будинку ОСОБА_2 подарував згідно посвідченого нотаріусом договору дарування сину ОСОБА_3 разом із забороною зміни цільового призначення прилеглої земельної ділянки (а. с. 13).

В подальшому ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 із позовом про визнання недійсним укладеного договору дарування, вчиненому під впливом обману, однак в позові йому було відмовлено (а. с. 34-35).

ОСОБА_1 звернулась до Старокостянтинівської міської ради, виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, третя особи без самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача ОСОБА_2, третя особа на стороні співвідповідача ОСОБА_4 про встановлення відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень, визнання недійсним та скасування рішень виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради. Вказаний позов залишено без розгляду в зв'язку з пропуском строку звернення до суду (а. с. 57-58).

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Старокостянтинівської міської ради про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та його скасування, третя особа ОСОБА_3, були задоволені, рішення 28 сесії Старокостянтинівської міської ради від 28 липня 2008 року №33 про розподіл приватної земельної ділянки по АДРЕСА_2 на дві земельні ділянки було скасовано (а. с. 61-62).

В позові ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про захист особистого немайнового права, третя особа ОСОБА_2, було відмовлено (а. с. 63-64).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила визнати її сімейні права, що виникли на підставі шлюбу і підтверджені його державною реєстрацію, як такі, що не могли піддаватися дискримінації рішеннями виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради, не могли бути припинені на підставі цих рішень і підлягають визнанню та відновленню станом до моменту їх порушення.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 Цивільного кодексу України права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у ст. 16 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про обрання позивачкою ОСОБА_1 невірного способу захисту порушеного права, адже особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Посилання апелянта, що суд невмотивовано відмовив їй у задоволенні позову, спростовується мотивувальною частиною рішення суду.

При вказаних вище обставинах, посилання апелянта що при прийнятті рішення суд не взяв до уваги низку доказів які ОСОБА_1 надала, не може бути підставою для скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красилівського районного суду від 4 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/ А.В. Купельський

Суддя: /підпис/ Т.В. Спірідонова

Суддя: /підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області А.В. Купельський

____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Боголюбова Л.М. Категорія:59

Доповідач - Купельський А.В.