Справа № 462/983/16 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/1639/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: позивача ОСОБА_2, його представника

ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, її

представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності,

встановила:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02.12.2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/5 ідеальних частки земельної ділянки на вул. Луцькій, 19 у м.Львові, загальною площею 0,0387 га за кадастровим номером земельної ділянки :05:005:0029.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 2/5 ідеальних частки земельної ділянки по вул. Луцькій, 19 у м. Львові, загальною площею 0,0387 га за кадастровим номером земельної ділянки :05:005:0029.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Повернуто ОСОБА_2 1330 грн. 42 коп. переплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_4, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що до початку розгляду справи по суті нею було подано зустрічний позов про визначення реальних часток земельної ділянки відповідно до висновку експерта в існуючих її межах та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, оскільки позивач ОСОБА_2 внаслідок здійсненого ним самочинного будівництва зменшив площу земельної ділянки, яка зазначена в Державному акті, а тому проведеним судом поділом земельної ділянки порушено її права як власника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками будинку №19 по вул. Луцькій у м. Львові: позивачеві ОСОБА_2 належить 3/5 частини будинку (квартира №1), а відповідачеві ОСОБА_4 2/5 частини будинку (квартира №2) (а.с. 21, 22, 50, 58).

Ухвалою 11 сесії 4 скликання Львівської міської ради від 03.06.2004 року №1323 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було передано у спільну сумісну власність (без визначення часток) земельну ділянку площею 0,0387 га по вул.Луцькій у м. Львові з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, на підставі якої видано Державний акт серії ЯА №867073 від 19.10.2005 року (а.с. 10-16).

Статтею 86 Земельного кодексу (ЗК) України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Статтею 89 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності, зокрема, співвласникам жилого будинку, які володіють, користуються та розпоряджаються нею відповідно до договору або закону.

Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки (ч.4 ст.89 ЗК).

Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Суд першої інстанції вказані вище норми закону врахував, а тому дійшов правильного висновку про визначення ідеальних часток позивача та відповідача у спірній земельній ділянці пропорційно до їх часток у праві власності на житловий будинок, для обслуговування якого була надана ця земельна ділянка.

Площа земельної ділянки (0,0387 га), в якій суд визначив ідеальні частки сторін, вказана в Державному акті, який є чинним на момент розгляду справи, а тому доводи апелянта про іншу площу земельної ділянки, яка б підлягала поділу, є безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну оцінку доказам, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_6