АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3254/17 Головуючий 1 інст. Остропілець Є.Р.
Справа № 2010/1966/12 Доповідач Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» червня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Каюкова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17 березня 2016 року по справі за позовом заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного комітету лісового господарства України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, треті особи: Управління Держкомзему у Дергачівському районі Харківської області, Черкасько-Лозівська сільська рада Дергачівського району Харківської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року заступник прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного комітету лісового господарства України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» звернувся до суду з зазначеним та у подальшому уточненим позовом. В обґрунтування свого позову посилався на те, що прокуратурою Харківської області проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства України під час передачі Черкасько - Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області у власність земельних ділянок, під час якої достовірно встановлено факт незаконності отримання земельної ділянки ОСОБА_2

Вказав, що передана у власність відповідачу земельна ділянка відноситься до категорії земель лісового фонду та знаходиться на землях, які перебувають у постійному користуванні Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» (Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА) на підставі матеріалів лісовпорядкування. Державним підприємством «Харківська лісова науково-дослідна станція» не надавалося погодження щодо вилучення та подальшої передачі у приватну власність земельної ділянки, на яку набуто право власності відповідачем, із земель, що перебувають у користуванні лісгоспу.

Зазначив, що Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області 06 листопада 2009 року на LI сесії V скликання питання про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1368 га, за адресою: вул. Гагаріна, № 1-А, с. Лісне, Дергачівський район, Харківська область (кадастровий номер :00:000:0489) не розглядалося та не вирішувалося; відповідне рішення сільською радою не приймалося, що підтверджується протоколом LI сесії V скликання від 06 листопада 2009 року, а також результатами досудового розслідування у кримінальній справі № 37110055, порушеній стосовно голови Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 3 ст. 365, ч.2 ст. 366 КК України.

Вказав, що викладені обставини свідчать про відсутність права у ОСОБА_2 на земельну ділянку, оскільки фактично питання про передачу йому у власність земельної ділянки у встановленому законом порядку не вирішувалося, а земельна ділянка не відноситься до земель територіальної громади. Право власності на спірну ділянку перейшло до ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11 березня 2010 року.

Вважав, що факт незаконності набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку виключає саму можливість відчуження права власності на цю ділянку іншій особі на законних підставах. Зважаючи на те, що договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки з ОСОБА_1 спрямований на протиправне відчуження обєкта права власності українського народу земель, вважав, що вказаний правочин є таким, що порушує публічний порядок, тобто є нікчемним та не створює юридичних наслідків.

Просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1368 га, за адресою: вулиця Гагаріна, № 1-А, с. Лісне, Дергачівський район, Харківська область виданий на імя ОСОБА_2 серії ЯИ № 796421, зареєстрований за № 74; скасувати запис у Поземельній книзі та запис про державну реєстрацію державного акта про право власності серії ЯИ № 796421 ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1368 га, за адресою: вулиця Гагаріна, № 1-А, с. Лісне, Дергачівський район, Харківська область (кадастровий номер :00:000:0489); витребувати у ОСОБА_1 земельну ділянку загальною вартістю 345694,00 грн., площею 0,1368 га, (кадастровий номер :00:000:0489) за адресою: вулиця Гагаріна, № 1-А, с. Лісне, Дергачівський район, Харківська область та зобовязати її повернути ділянку за належністю Державному підприємству «Харківська лісова науково-дослідна станція» (Данилівському дослідному державному лісгоспу УкрНДІЛГА).

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 17 березня 2016 року позовні вимоги заступника прокурора Харківської області в інтересах держави в особі Державного комітету лісового господарства України, Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» - задоволено, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну, площею 0,1368 га, з адресою: вулиця Гагаріна, № 1-А, с. Лісне, Дергачівський район, Харківська область, виданого на імя ОСОБА_2 серії ЯИ № 796421, зареєстрованого за № 74; скасовано запис у поземельній книзі та запис про державну реєстрацію державного акта на право власності серії ЯИ № 796421 ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1368 га, за адресою: вулиця Гагаріна, № 1-А, с. Лісне, Дергачівський район, Харківська область (кадастровий номер :00:000:0489); витребувано у ОСОБА_1 земельну ділянку загальною вартістю 345694,00 грн., площею 0,1368 га, (кадастровий номер :00:000:0489) за адресою: вулиця Гагаріна, № 1-А, с. Лісне, Дергачівський район, Харківська область та зобовязано її повернути ділянку за належністю Державному підприємству «Харківська лісова науково-дослідна станція».

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 23 березня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що Відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області неможливо скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, оскільки втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх обєднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, повязану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється; що передчасне зобовязання Державного кадастрового реєстратора здійснити певну дію, повязану з його діяльністю у роботі з Державним кадастровим реєстром без отримання відмови у здійсненні такої дії за загальним правилом відповідно до вимог чинного законодавства є незаконним; що на даний час чинним земельним законодавством не передбачено механізму скасування державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку; що доводів про незаконність чи протиправність дій Відділу Держземагенства у Дергачівському районі Харківської області стосовно прав, свобод чи інтересів позивача, як і доказів на підтвердження таких обставин, прокурором не наведено та не обґрунтовано; що в оскаржуваному судовому рішенні не зазначено, якими саме доказами підтверджується порушення інтересів держави.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, заочне рішення суду залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що сільською радою порушено порядок набуття ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що питання щодо передачі земельної ділянки площею 0, 1368 га, яка розташована за адресою: вулиця Гагаріна, № 1-а, с. Лісне, Дергачівського району Харківської області (кадастровий номер :00:000:0489) ОСОБА_2 рішенням LI сесії V скликання Черкасько-Лозівської сільської ради від 06 листопада 2009 року у встановленому порядку не розглядалося і не вирішувалося та відповідне рішення сільською радою щодо нього не приймалося, (протокол LI сесії V скликання від 06 листопада 2009 року, вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 червня 2013 року, який змінено ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2014 року, яким голову Черкасько-Лозівської сільської ради ОСОБА_3 у своєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України визнано винним).

Однак, ОСОБА_2 отримав Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку на підставі цього рішення сільської ради.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статей 26,59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року із змінами та доповненнями, статті 12, пункту 12 розділу X Земельного Кодексу України встановлено, що виключно на засіданнях ради приймаються рішення про передачу земельних ділянок комунальної власності у власність громадян відповідно до Земельного Кодексу України.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, за змістом частин першої, другої, шостої десятої цієї статті (у редакції, була чинною на час виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної комунальної власності для ведення садівництва у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються в порядку, встановленому статтею 151 ЗК України.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних відносин).

Матеріали справи свідчать про те, що рішення сільської ради щодо надання ОСОБА_2 у встановленому законом порядку земельної ділянки не приймалось.

Визнаючи недійсним державний акт на право власності на земельну, площею 0,1368 га, з адресою: вулиця Гагаріна, № 1-А, с. Лісне, Дергачівський район, Харківська область, виданого на імя ОСОБА_2 серії ЯИ № 796421, зареєстрованого за № 74 та скасовуючи запис у поземельній книзі та запис про державну реєстрацію державного акта на право власності серії ЯИ № 796421 ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1368 га, за адресою: вулиця Гагаріна, № 1-А, с. Лісне, Дергачівський район, Харківська область (кадастровий номер :00:000:0489), суд першої інстанції правильно зазначив, що неприйняття рішення у встановленому порядку про передачу земельної ділянки, свідчить про відсутність волевиявлення розпорядника земельної ділянки на передачу земельної ділянки. При цьому визнавати неіснуючий правовий акт не має сенсу та потреби. Лише державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на підставі неіснуючого рішення, повинен бути визнаний недійсним, як такий, що виданий усупереч встановленому порядку.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного суду України від 20 лютого 2012 року (справа № 6-78цс11), від 18 вересня 2013 року (справа № 6-12цс13) та від 23 жовтня 2013 року (справа № 6-93цс13).

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2012 року зазначено, що оскільки судом установлено, що рішення про передачу земельної ділянки у власність відповідача сільською радою не приймалося, правильним є визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку без скасування правової підстави видачі такого акта - рішення сільської ради.

Крім того, відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи внаслідок набуття ОСОБА_2 права власності на вищевказану земельну ділянку порушено інтереси держави в особі Харківської науково-дослідної станції та Державного комітету лісового господарства, оскількиземельна ділянка відноситься до категорії земель лісового фонду та знаходиться на землях, які перебувають у постійному користуванні Державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна станція» (Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно вказав, що факт незаконності набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку виключає саму можливість відчуження права власності на цю ділянку іншій особі, зокрема, ОСОБА_1

Виходячи з того, що договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки з ОСОБА_1 спрямований на протиправне відчуження обєкта права власності народу України, вказаний правочин є таким, що порушує публічний порядок, тобто є нікчемним та не створює юридичних наслідків.

Відповідно до статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Посилання представника ОСОБА_1 на те, що зазначена земельна ділянка не відноситься до земель лісового фонду є безпідставними та належними і допустимими доказами не підтверджується. Довідка, на яку посилається представник ОСОБА_1, не свідчить про те, що ця земельна ділянка не відноситься до земель лісового фонду. Інших доказів щодо цього не надано, клопотань про проведення судової експертизи не заявлено.

Виходячи з наведеного та вимог закону, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов законного висновку щодо витребування земельної ділянки, площею 0,1368 га, за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с. Лісне, вулиця Гагаріна, № 1-а (кадастровий номер :00:000:0489) від ОСОБА_1, при цьому зазначивши, що обраний спосіб захисту в даному випадку спрямований на поновлення порушених прав держави в особі Харківської лісової науково-дослідної станції.

Частиною 1 статті 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, тому інші доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, а зведені до посилання на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

У зв'язку з чим судова колегія вважає, що суд, дотримуючись засад змагальності, забезпечивши сторонам можливість доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов обгрунтованого висновку щодо задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст. ст. 308, 312, ст.313, п.1 ч.1.ст.314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії