31.10.17 Провадження 2/235/189/17
Справа 235/6125/14-ц
У Х В А Л А

31 жовтня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі:

головуючого судді судді Філь О.Є.

при секретарі Сизон Ю.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявив клопотання про забезпечення позову, в якому просив встановити заборону боржнику ОСОБА_2 виїздити за межі України.

Заслухавши заявлене клопотання, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню за наступних підстав:

Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадження якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно розяснень, викладених в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі й на стадії апеляційного провадження, якщо заява про це надійшла до суду апеляційної інстанції або її не вирішив суд першої інстанції. Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

З огляду на те, що провадження у справі було відкрито за ухвалою судді від 24.11.2014 року, то питання про забезпечення позову повинно вирішуватися у судовому засіданні.

Згідно судової практики Верховного Суду України від 01.02.2013 року щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України зазначено, що пунктом 8 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).передбачено можливість обмеження виїзду з України громадян, щодо яких подано цивільний позов до суду, до закінчення провадження у справі. При розгляді цивільних справ мають місце випадки, коли суди ототожнювали питання тимчасового обмеження боржників у праві виїзду за межі України із видами забезпечення позову, не беручи до уваги, що повноваження судів першої інстанції при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваженнями щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 152 ЦПК. Серед видів такого забезпечення у ст. 152 ЦПК не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Тому, враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК України, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суди не можуть застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобов'язань, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією України, та вимог ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

Тому заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу шляхом заборони у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлено ухвалу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя :