АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: №22-ц/791/1835/17 Доповідач Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Цвєткова І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої затопленням приміщення,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовомдо ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої затопленням приміщення, якій протягом розгляду справи уточнювався та змінювався.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22 липня 2015 року внаслідок затоплення належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1, яке сталося з вини відповідача, власника вище розташованої квартири № 101 за тією ж адресою, їй заподіяна матеріальна шкода, пов'язана з необхідністю проводити ремонтні роботи у затопленому помешканні.

Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовилась відшкодувати заподіяну шкоду, а внаслідок її заподіяння вона зазначала ще й суттєвих моральних страждань, пов»язаних з душевними хвилюваннями та додатковими зусиллями на організацію свого життя, позивач остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь у відшкодування матеріальної шкоди 25604,00 грн, у відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн та понесені судові витрати в розмірі 9623,60 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 25604,00 грн, у відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн, а також 9624,00 грн судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності факту як заподіяння відповідачем шкоди, так і його винної поведінки, що полягає у невиконанні належним чином обов»язків власника утримувати сантехнічні прилади системи холодного водопостачання та водовідведення, а також наявності причино-наслідкового зв»язку між бездіяльністю відповідача та наслідками, що внаслідок цього настали.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на досліджених судом доказах та встановлених в ході розгляду справи фактичних обставинах справи, а також відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

За правилами ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3, а.с.9) є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.6).

Власником квартири АДРЕСА_2, є ОСОБА_2.

З актів обстеження квартири позивача, складених комісією працівників житлово-комунального підприємства «Таврійський» від 23 липня 2015 року та від 03 серпня 2015 року вбачається, що причиною затоплення 22 липня 2015 року квартири АДРЕСА_1 стало халатне утримання мешканцями квартири №101 сантехнічних приладів, а саме у туалеті необхідна заміна хомута на з'єднанні унітазу з трубою водовідведення. У результаті затоплення виявлені сліди затікання на стелі та стінах у санвузлі, кухні, коридорі, намокання електропроводки, відсутність електропостачання (а.с.10,11).

Доводи апеляційної скарги щодо неналежності вищенаведених актів, як доказів, внаслідок їх невідповідності вимогам Правил утримання житлових будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як вбачається з актів та довідок комунальної служби, їх складено уповноваженими особами, працівниками КП «Таврійський», із зазначенням всіх необхідних реквізитів та фактичних даних, які мають значення для встановлення обставин затоплення квартири позивача, зазначені акти підписані, погоджені керівником установи та містять печатку установи.

Крім того, вина відповідача у затопленні помешкання позивача підтверджується як безпосередніми поясненнями відповідача у суді, зафіксованими технічними засобами фіксації судового процесу, так і відшкодуванням збитків власникам нижче розташованої квартири, намаганням в позасудовому порядку врегулювати спір з позивачем та укласти мирову угоду, а також свідченнями ОСОБА_3, допитаної у якості свідка, свідка ОСОБА_4, які пояснили, що затоплення 22.05.2015 року відбулось саме з квартири відповідача, яка знаходиться на 9 поверсі житлового будинку та дійшло аж до 3 поверху.

Зважаючи на те, що відповідач в порушення вимог ст.60 ЦПК України не надала належних та достовірних доказів в обґрунтування відсутності своєї вини у залитті помешкання позивачки, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо вини відповідача у заподіянні позивачці матеріальної та моральної шкоди, завданої пошкодженням її помешкання.

Враховуючи те, що ОСОБА_2, яка відповідно до чинного законодавства України відповідає за сантехнічне обладнання у належній їй на праві власності квартирі, не забезпечила його належне використання та утримання, що призвело до залиття квартири ОСОБА_3 та заподіяння їй шкоди, розмір якої визначений у висновку додаткової судової будівльно-технічної експертизи №48 від 23.08.2017 року та складає 25604 грн, суд дійшов правильного висновку, що дійсна матеріальна шкода, заподіяна позивачці, підлягає відшкодуванню.

Суд також дійшов вірних висновків щодо наявності моральної шкоди, завданої позивачу та вірно визначив її розмір, врахувавши положення ст. 23 ЦК України та п.п.3,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зважаючи на перебування позивача на час затоплення майна у стані вагітності, що вказує на більш уразливий емоціний стан, а пошкодження майна викликало хвилювання, необхідність проведення дій, які порушували спокійний фізичний та емоційний стан позивача.

Зважаючи на наведене та приймаючи до уваги, що доводи апеляційної скарги не обґрунтовані законом, доказами та висновків суду першої інстанції не спростовують, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав, визначених ст.308 ЦПК України для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська