АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року м. Дніпро

15 червня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Пищиди М.М.

при секретарі Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_3» про визнання факту прийняття зобовязань та ухилення від зобовязань, зобовязання виконати зобовязання та стягнення пені

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

09.06.2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 23.09.2008 року між ним та АТ «ІНДЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ «Креді ОСОБА_3», був укладений кредитний договір №201/701290. Вказаний договір був укладений на строк до 22.09.2013 року, потім дія договору була продовжена до 13.09.2018 року з умовою щомісячного погашення, відповідно графіку платежів.

У зв'язку з різким ростом курсу долара США у позивача погіршилось фінансове становище і він звернувся до відповідача з проханням про реструктуризацію платежів за договором. Умови реструктуризації йому було письмово роз'яснені листом, направленим на його електронну адресу. В листі вказувалося, що перші шість місяців його платіж буде складати 40 доларів США, далі до нього приєднуються всі прострочені та нараховані відсотки.

Після звернення до Дніпропетровської Дирекції відповідача він отримав відмову в реструктуризації на таких умовах та йому було роз'яснено, що він неправильно зрозумів їх зміст і крім 40 доларів США за місяць йому треба сплачувати відсотки.

Вважає, що умови угоди та прийнятого на себе зобов'язання відповідачем були оформлені в електронному листі від 26.05.2014 року, а пізніше відповідач відмовився від виконання цих зобов'язань, тому позивач просив визнати факт прийнятого відповідачем на себе зобов'язання про зменшення щомісячних кредитних платежів до 40 доларів США на місяць на період з 15.06.2014 року по 15.11.2014 року, визнати факт ухилення відповідача від виконання вказаних зобов'язань, визнати ухилення від виконання зобов'язань неправомірним, зобов'язати відповідача забезпечити йому умови реструктуризації по 40 доларів США на місяць на період 6 місяців. Крім того, враховуючи, що правовідносини з відповідачем за кредитним договором підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просив стягнути з відповідача пеню за прострочення надання послуги, відповідно до ст. 10 вказаного Закону, в розмірі 10 695 доларів США (а.с. 1-7).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2016 року, в якому ухвалою від 16 листопада 2016 року було виправлено описку, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_3» про визнання факту прийняття зобовязання та ухилення від зобовязань, виконання зобовязання та стягнення пені за ненадані послуги відмовлено (а.с . 95-96).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 119-121).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції виходив з того, що договір про реструктуризацію за кредитним договором не був укладений в письмовій формі, оскільки сторони не дійшли згоди про його умови, тому будь-яких зобов'язань з цього приводу у відповідача не виникло, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду 1 інстанції, які відповідають обставинам справи та зроблені без порушень нормам матеріального та процесуального права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 23.09.2008 року між позивачем та АТ «ІНДЕКС-БАНК», правонаступником якого є ПАТ «Креді ОСОБА_3», був укладений кредитний договір №201/701290, на умовах, зазначених в договорі (а.с. 9-14).

14.04.2009 року між сторонами кредитного договору були укладені договір про рефінансування простроченої заборгованості та договір про внесення змін та доповнень №1-р до кредитного договору №201/701290 від 23.09.2008 року (а.с. 16-26) .

21.05.2014 року позивач звернувся до банку з заявою про надання кредитних канікул на шість місяців по сплаті основного кредиту з готовністю сплачувати відсотки за кредитом (а.с. 29).

26.05.2014 року на електрону пошту позивач отримав відповідь менеджера

відділу з обслуговування та кредитування приватних осіб Дніпропетровської

міжрегіональної дирекції ПАТ «Креді ОСОБА_3». В даному листі були

зазначені умови реструктуризації, відповідно до рішення кредитного комітету

(а.с. 30) .

23.02.2015 року позивач звернувся до відповідача з запитом про

підтвердження отриманого ним 26.05.2014 року електронного листа про умови

реструктуризації (а.с. 31).

Листом №12404/1221 від 23.03.2015 року банк підтвердив всі умови, викладені в електронному листі, направленому на його адресу, але зазначив, що прийняте рішення наразі не актуальне оскільки його строк дії закінчився 22.07.2014 року та було роз'яснено, що у випадку актуальності питання про реструктуризацію кредитного договору позивачу рекомендовано звернутися до банку та надати оновлені документи.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11 підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Таким чином, права та обов'язки за кредитними договорами виникають після підписання таких договорів кредитодавцем та позичальником, а тому факт прийняття обов'язків або ухилення від обов'язків сторони по договору може бути визнаний тільки після його підписання сторонами.

Враховуючи, що кредитний договір обов'язково укладається у письмовій формі, тому всі зміни до нього, в тому числі про реструктуризацію, повинні укладатись в письмовій формі. Підписання додаткових угод чи змін до договору, як і прийняття рішення про реструктуризацію, це право кредитодавця, а не його обов'язок за кредитним договором.

Отримавши електронний лист відповідача, позивач не вчинив дій щодо прийняття чи обговорення його умов, не здійснив в повному розмірі оплату прострочених, нарахованих та донарахованих відсотків за користування кредитом та пені, що було обовязковою умовою для вирішення питання щодо реструктуризації заборгованості, та не звернувся до банку для укладання додаткових угод чи змін до договору, які так і не були укладені між сторонами.

Виходячи з того, що між сторонами не було укладено та підписано в належній формі договір про реструктуризацію за кредитним договором, то суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності будь-яких зобов'язань з цього приводу у відповідача перед позивачем, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що судом 1 інстанції неправильно встановлені обставини справи, а саме той факт, що кредит позивач отримав не в доларах США, а в гривневому еквіваленті, - колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Проте, з відповідними позовними вимогами щодо недійсності окремих умов кредитного договору позивач не звертався.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що суд 1 інстанції не розглянув позовні вимоги щодо визнання таким, що відбувся юридичний факт прийняття відповідачем на себе зобов'язань щодо реструктуризації суми за кредитним договором, адже суд обґрунтовано виходив з того, що для кредитного договору передбачена обовязкова письмова форма, відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України, а тому і всі зміни до нього, в тому числі про реструктуризацію, повинні укладатись в письмовій формі. Проте, оскільки договір про реструктуризацію за кредитним договором не був укладений у письмовій формі, то і будь-які зобов'язання з цього приводу у відповідача не виникали. Дійшовши обґрунтованих висновків, суд відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи позивача перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: