Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1883/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Гармаш Т. І.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Черненко В.В.

суддів - Авраменко Т.М., Чельник О.І.

за участю секретаря - Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.07.2017 року по справі за поданням державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,-

ВСТАНОВИЛА:

Державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції Охріменко О.М. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

На обґрунтування подання зазначила, що на виконанні у ВДВС Світловодського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 401/5347/14-ц від 07.09.2015 року, виданий Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_2, на користь ПАТ "Банк Форум"боргу в розмірі 30898,94 доларів США , пені в розмірі 42521,69 грн. та виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору в розмірі 3654 грн.

Проте, ОСОБА_2 в добровільному порядку рішення суду не виконує, ухиляється від його виконання.

Державним виконавцем 16.02.2017 року, 12.04.2017 року, 20.06.2017 року на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не з'явилась, про причини неявки не повідомила.

Вжити виконавцем заходами встановлено, що боржник офіційно не працює, банківських рахунків не має, пенсію отримує не на себе, а є одержувачем по втраті годувальника на дитину ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, боржнику належить на праві власності транспортний засіб FIAT DOBLO 1368 синього кольору, який оголошено у розшук постановою про розшук майна боржника від 11.04.2017 року.

З метою перевірки майнового стану боржника за місцем фактичного проживання, здійснено вихід за адресою вул. Калаборокська,2, про що складено акт державного виконавця.

Державний виконавець зазначила, що боржника не виявилось дома, залишено виклик на 16.02.2017р., однак за викликом у призначений час боржник не з'явився. Після чого державним виконавцем неодноразово здійснено вихід за місцем проживання боржника з метою повторної перевірки майнового стану, а саме 30.03.2017 року та 28.05.2017 року, але державного виконавця не допущено до будинку, з причин відсутності боржника вдома, про що складено акт державного виконавця.

За повідомленням Державної прикордонної служби України від 12.07.2017 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 перетинала державний кордон України.

Просила тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон, без вилучення паспорта для виїзду за кордон ОСОБА_2, до виконання зобов'язань, покладених на неї.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.07.2017 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, до погашення допущеної заборгованості за виконавчим листом № 401/5347/14-ц від 07.09.2015 року, виданий Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_2, на користь ПАТ "Банк Форум"боргу в розмірі 30898,94 доларів США та нені 42521,69 грн. та виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору 3654 грн.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції встановив, що на виконанні у ВДВС Світловодського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 401/5347/14-ц від 07.09.2015 року, виданий Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_2, на користь ПАТ "Банк Форум"боргу в розмірі 30898,94 доларів США та нені 42521,69 грн. та виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору 3654 грн.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржник офіційно не працює, банківських рахунків не має, пенсію отримає не на себе, а є одержувачем пенсії по втраті годувальника на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, боржнику належать на праві власності транспортний засіб Fiat doblo 1368, синього кольору, ДНЗ НОМЕР_2, який оголошено у розшук постановою про розшук майна боржника від 11.04.2017 року, однак ОСОБА_2 рішення не виконує.

Згідно листа Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 неодноразово перетинала державний кордон України у 2016-2017 р.р.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч. 4 ст. 313 ЦК України фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», - громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Аналіз норм чинного законодавства, зокрема, ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», свідчить про те, що наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, питання щодо такого обмеження вирішується судом.

Згідно п. 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57, - на підставі рішення уповноваженого законом державного органу про тимчасову відмову у виїзді за кордон (заборону виїзду), прийнятого відповідно до ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє громадянину у перетинанні державного кордону, про що виносить обґрунтоване письмове рішення із зазначенням причин відмови, один примірник якого видається громадянинові.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів у виді тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України може зробити неможливим виконання рішення суду взагалі.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі неможливо.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (зі змінами), яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ухилення боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у ВДВС Світловодського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 401/5347/14-ц від 07.09.2015 року, виданий Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_2, на користь ПАТ "Банк Форум"боргу в розмірі 30898,94 доларів США та нені 42521,69 грн. та виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору 3654 грн.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржник офіційно не працює, банківських рахунків не має, пенсію отримає не на себе, а є одержувачем пенсії по втраті годувальника на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, боржнику належать на праві власності транспортний засіб Fiat doblo 1368, синього кольору, ДНЗ НОМЕР_2, який оголошено у розшук постановою про розшук майна боржника від 11.04.2017 року, однак ОСОБА_2 рішення не виконує.

Згідно листа Державної прикордонної служби України ОСОБА_2 неодноразово перетинала державний кордон України у 2016-2017 р.р.

Колегія суддів дійшла висновку, що державний виконавець, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надав будь-яких доказів на підтвердження саме факту умисного свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань за рішенням суду; не довів з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Між тим, застосування визначених ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації всіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого майнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Особа, що має невиконані зобов'язання, не може вважатись винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежного.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу або обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За таких обставин, суд першої інстанції безпідставно задовольнив подання державного виконавця і необґрунтовано встановив щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки наведені у поданні обставини і додані до нього документи не свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судових рішень в контексті положень ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України викладених в узагальнені «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01 лютого 2013 року - поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Докази того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язання державним виконавцем не надані.

Сам факт не виконання боржником зобов'язання у зв'язку з відсутністю у нього коштів не є ухиленням від виконання ним боргових зобов'язань.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Ухвала суду підлягає скасуванню як така, що не відповідає вимогам закону, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 312 , 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.07.2017 року - скасувати.

В задоволенні подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Копію ухвали направити Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: