Справа № 454/645/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2017 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

при секретарі Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,,

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд із даним позовом до відповідача ОСОБА_1, в позовній заяві вказавши, що 26.11.2010 року між банком та відповідачем укладено договір №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 300,00грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості.

Згідно умов та правил передбачено, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і в будь-який момент має право змінити кредитний ліміт(зменшити або збільшити).

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця, відповідач повинен був надавати банку грошові кошти, для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Згідно п.2.1.1.5.6. у разі невиконання умов договору банк має право вимагати повернення кредиту у тому числі простроченого кредиту та овердрафту.

Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а відповідач належним чином зобов'язання за даним договором не виконала, що призвело до того, що станом на 23.02.2017р. відповідач має перед банком заборгованість в сумі 13769,65грн., яка складається з: 260,00грн. - заборгованість за кредитом; 9377,76грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3000,00грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00грн. - штраф (фіксована частина); 631,89грн. - штраф (процентна складова).

За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.11.2010р. у розмірі 13769,65грн. та судовий збір.

В ході розгляду справи відповідач подала заяву, в якій вказує, що позовні вимоги не підлягають задоволенню оскільки позивачем без поважних причин пропущено строки на звернення до суду. Вказує. що згідно договору укладеного 26.11.2010р. між нею та ПАТ КБ "ПриватБанк" вона отримала кредит на суму 300,00грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30%на рік на суму залишку заборгованості із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - 26.11.2010р. Кредитні кошти та карточку вона повернула на початку 2011р. у відділення "ПриватБанк", нову карточку не виготовляла та банківських операцій не здійснювала. Оскільки банк не звертався із вимогою про повернення кредитних коштів тому вважає, що втратив право на пред'явлення позову і зв'язку із перебігом позовної давності, а це є підставою для відмови у позові.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 в судове засідання не прибули, однак надали заяву про розгляд справи у їхній відсутності, проти позову заперечують.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку

Судом встановлено, що 26.11.2010р. між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної карти.

Проте в анкеті-заяві сума кредитних коштів які надаються не зазначено, так само і не вказано номер картки яка видається, термін її дії.

Проте як встановлено із тверджень сторін відповідач отримала 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та зобов'язалася повернути кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 7% річних від залишку суми заборгованості, але не менше 50грн. і не більше суми залишку боргу.

Також згідно Умов, при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу, але не менше 10грн. за кожен день прострочки платежу.

Згідно із п.5.4. Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00грн. + 5% від суми позову.

Із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 26.11.2010р. ОСОБА_3 заборгувала банку 13769,65грн., з яких: 260,00грн. - заборгованість за кредитом; 9377,76грн. - заборгованість по процентах в тому числі 14,61грн. - несплачені проценти на поточну заборгованість; 9363,15грн. - несплачені проценти на прострочену заборгованість; 3000,00грн. - нарахована комісія; 1131,89грн. - заборгованість по судовим штрафам.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Так, із наведеного випливає, що погашення заборгованості не відбувалося з моменту надання кредитних коштів, тому перебіг позовної давності слід рахувати після спливу одного року, тобто 27.11.2011р.

Тобто, сплив строку позовної давності є очевидним.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Між тим, Позивач в позовній заяві не зазначив причини пропуску строку позовної давності. Судом також не встановлено поважних причин пропущення Позивачем строку позовної давності.

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України вбачається, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 цього Кодексу.

Так, з правових висновків Верховного Суду України, зроблених на підставі постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 вбачається, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Враховуючи обставини викладені вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, внаслідок спливу строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 253, 257, 261, 267, 1054 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд протягом десяти днів з часу отримання копії рішення.

Суддя Сокальського районного суду:

Головуючий: О. А. Веремчук