Справа №333/1282/17
Пр. № 2/333/1188/17
17 жовтня 2017 р. м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі :
головуючого судді: Наумова І.Й.
при секретарі: Кунець В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про розірвання договору дарування квартири -
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав зазначених в позові.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час, місце і дату слухання справи повідомлявся, судом були направлені судові повістки на адресу відповідача, за якою останній зареєстрований та фактично мешкає, на адресу суду повернулися конверти з причини «за закінченням терміну зберігання». На підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. В звязку з чим суд, керуючись ст. ст. 224-233 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наданих доказів. На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів, та на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судовому засіданні просила вирішити справу на розсуд суду, додатково пояснила, що позивач дійсно при укладанні договору дарування наполягав на встановлення щодо квартири, яка є його предметом, сервітуту, за яким ОСОБА_1 має право довічного користування, а саме проживання в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Суд заслухавши пояснення позивача, представника позивача та третьої особи, дослідив матеріали справи та інші докази, прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
За вимогами ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
25 червня 2011 року між ОСОБА_1 та її онуком ОСОБА_2 (відповідачем по справі) був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №2789, згідно якого позивач подарувала відповідачу квартиру за адресою: АДРЕСА_1.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засідання пояснила, що позивач є її давньою подругою, також вона знає відповідача, який є онуком позивачки. Їй відомо, що відповідач веде асоціальний спосіб життя, неодноразово бачила його в неадекватному стані. Зі слів позивачки їй відомо, що вона подарувала відповідачу квартиру, але з умовою, що вона залишиться до смерті проживати в даній квартирі. У вересні 2016 р. позивачку в телефонному режимі почали турбувати люди з приводу оголошення в газеті щодо продажу даної квартири. Відповідач не повідомляв позивачку про бажання продати дану квартиру, згоду остання на подачу оголошення в газету про продаж даної квартири онуку ОСОБА_2 не давала.
З технічного паспорту вищезазначеного житлового приміщення та спірного договору дарування вбачається наступні характеристики подарованої квартири: загальна площа 31,61 кв.м., житловою площею 15,25 кв.м., обладнана балконом.
В газетах: «Привоз» за 15 вересня 2016 року № 35 (1075), «Привоз» за 22 вересня 2016 року № 36(1076), «Привоз» за 29 вересня 2016 року № 37 (1077) містяться оголошення про продаж квартири з аналогічними характерниками подарованої квартири, із вказівкою телефонного номеру відповідача.
В судовому засіданні встановлено, що позивач після укладення вищевказаного договору дарування залишалась зареєстрованою за даною адресою та фактично мешкає в ній до теперішнього часу.
Згідно ч. 1 ст. 717 ЦПК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Статтею 727 ЦК України встановлені загальні умови розірвання договору дарування на вимогу дарувальника.
Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 727 ЦК України, дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо на момент предявлення вимоги дарунок є збереженим.
Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.
Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що внаслідок дій відповідача (оголошення продажу подарованої квартири без згоди дарувальника, яка має право довічного користування даною квартирою) виникла загроза безповоротної втрати дарунку квартири, яка є єдиним житлом позивачки. В звязку з чим судом встановлені підстави для розірвання даного договору дарування.
Таким чином судом встановлено, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Позивач просила поновити строк звернення до суду з даним позовом, оскільки про порушене її право вона дізналась лише у вересні 2016 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч. 1 ст. 728 ЦК України, до вимог про розірвання договору дарування застосовується позовна давність в один рік.
Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Враховуючи, що спірний договір дарування був укладений 25.06.2011 р. Позивач звернулась з даним позовом суду 13.03.2017 р. з пропуском строку позовної давності.
В судовому засіданні з пояснень свідка ОСОБА_6 та інших досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що позивач дізналась лише у вересні 2016 р. про вчиненнявідповідачем дій, що створюють загрозу безповоротної втрати дарунка квартири та порушення права позивача щодо користування вищезазначеним житловим приміщення, закріплене у спірного договору дарування.
Таким чином суд визнає поважними причини пропущення позивачем позовної давності.
Керуючись ст. ст. 10, 57 60, 209, 224 ЦПК України, ст.ст. 267, 651, 722, 727, 728 ЦК України, суд, -
Визнати поважними причини пропущення позивачем ОСОБА_1 строку звернення з даним позовом до суду (позовної давності).
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про розірвання договору дарування квартири - задовольнити.
Розірвати договір дарування, квартири АДРЕСА_2, що укладений 25 червня 2011 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яки посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 2788.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя І.Й. Наумова