Справа № 569/4365/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому просить суд розірвати її шлюб з ОСОБА_3, зареєстрований 17 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 835; малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з нею; стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи від дня подання позову до суду і до повноліття дитини.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 17 липня 2009 року перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого вони мають малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Останнім часом сімейне життя з відповідачем не складається, між ними постійно виникають сварки, скандали, непорозуміння, їхні погляди на життя та інтереси не співпадають. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої та сприятливої морально-психологічної атмосфери. Відповідач неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання у вигляді позбавлення волі. На теперішній час між ними розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги, а тому вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Оскільки самостійно утримувати дитину у неї немає можливості, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина.

Позивач ОСОБА_2 подала суду письмову заяву, в якій позов про розірвання шлюбу і стягнення аліментів підтримала та просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. В частині позовних вимог про стягнення аліментів зменшила їх розмір і просить стягнути з відповідача на утримання сина ОСОБА_5 аліменти у розмірі 900 грн щомісячно, що становить близько половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розгляд справи просить суд провести у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3, який на теперішній час утримується під вартою в Рівненському слідчому ізоляторі, в судове засідання не прибув, про час і місце судового засідання оповіщався у встановленому порядку. Про своє бажання прийняти участь у розгляді справи суду не повідомив, заперечень проти позову не подав.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що сторони з 17 липня 2009 року перебувають у шлюбі та мають малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

На теперішній час сторони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та не піклуються один про одного. Таким чином, сімейні стосунки між сторонами фактично припинені.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу - його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до вимог статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подальше спiльне життя подpужжя i збеpеження шлюбу супеpечило б iнтеpесам позивача та дитини, що мають для них iстотне значення, а тому шлюб мiж стоpонами необхiдно pозipвати. При цьому суд враховує, що відповідач жодних заперечень проти позову суду не подав.

Судом також встановлено, що на теперішній час відповідач належної матеріальної допомоги позивачу на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, який проживає разом з позивачем, в добровільному порядку не надає, а тому суд вважає необхідним, з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначено у частині третій статті 181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно статті 184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», з 01 травня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1777 грн на одну особу в розрахунку на місяць, а з 01 грудня 2017 року - 1860 грн.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4)

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов'язком батьків, тобто матері та батька.

За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 900 грн щомісячно, що становить близько половини встановленого прожиткового мінімуму, визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним.

Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоров'я відповідача, наявність у нього інших, крім сина ОСОБА_5, утриманців, тощо), судом не встановлена.

На підставі ст.ст.24,110,112,180,182,183,191 Сiмейного кодексу України, керуючись ст.ст.10,11,60,88,174,209,212,214,215,218,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, зареєстрований 17 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 835, розірвати.

Малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з матір'ю - ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Рівне, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 900 (дев'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 17 березня 2017 року і до повноліття дитини.

Рiшення в частинi стягнення алiментiв у межах суми платежу за один місяць пiдлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.П.Куцоконь