Справа № 369/2487/17
Провадження № 2/369/1943/17
РІШЕННЯ

Іменем України

13.10.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарі Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства УКРАВТОГАЗ Національної акціонерної компанії Нафтогаз України про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до Дочірнього підприємства УКРАВТОГАЗ Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, посилаючись на те, що наказом в.о. директора Дочірнього підприємства УКРАВТОГАЗ від 27 жовтня 2015 року № 111 він був звільнений з посади головного метролога Служби головного інженера ДП УКРАВТОГАЗ у звязку із зміною в організації виробництва і праці на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. В день звільнення йому було виплачено роботодавцем заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу відповідно до умов колективного договору та вихідну допомогу згідно ст.44 КзпП України, надбавку за стаж роботи, індексацію заробітної плати та відпускні.

Наказом в.о. директора ДП УКРАВТОГАЗ № 196 від 17.09.2015 року Про проведення коригування середнього заробітку при обчисленні середньої заробітної плати працівникам ДП УКРАВТОГАЗ з 01.09.2015 року було встановлено коефіцієнт для коригування виплат у розмірі 1,1314 та наказано головному бухгалтеру врахувати вищезазначений коефіцієнт при обчисленні середньої заробітної плати. Однак, відповідно до розрахункових листів за вересень та жовтень 2015 року при обчисленні заробітної плати позивача не був врахований коефіцієнт коригування, що призвело до порушення його прав та інтересів.

23 жовтня 2015 року позивач звернувся з службовою запискою до в.о. директора ДП УКРАВТОГАЗ ОСОБА_2, в якій просив надати йому розяснення про те, чому коефіцієнт у розмірі 1,1314 не був врахований при обчисленні середньої заробітної плати, проте відповіді позивач так і не отримав. У листопаді 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Києво-Святошинський районний суд Київської області з позовом до ДП УКРАВТОГАЗ про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року було поновлено позивача на посаді головного метролога служби головного інженера ДП УКРАВТОГАЗ НАК Нафтогаз України, стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 жовтня 2015 року по 07 жовтня 2016 року в сумі 194709грн. 41коп., заборгованість по сплаті сум при звільненні в розмірі 9600 грн. 12 коп., а також 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті позову суд відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2017 року задоволено частково апеляційну скаргу ДП УКРАВТОГАЗ НАК Нафтогаз України, скасовано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2016 року в частині задоволення позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В цій частині ухвалено нове рішення, яким в задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено. Колегія апеляційного суду залишила в силі рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті сум при звільненні в розмірі 9600грн. 12коп., зазначивши в мотивувальній частині рішення, що висновки суду в частині стягнення з ДП УКРАВТОГАЗ заборгованості по недоврахуванню заробітної плати за вересень і жовтень 2015 року є такими, що повністю узгоджуються з нормами матеріального права.

27 лютого 2017 року відповідач ДП УКРАВТОГАЗ виконав рішення суду Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2016 року в частині стягнення заборгованості по сплаті сум при звільненні в розмірі 9600грн. 12коп. Таким чином, остаточний розрахунок по сплаті позивачу заборгованості з виплати всіх сум при звільненні був проведений 27 лютого 2017 року.

15.02.2017 року позивач звернувся до ДП УКРАВТОГАЗ НАК Нафтогаз України з заявою, в якій просив виконати вимоги ст.117 КЗпП України та виплатити йому середній заробіток за час затримки сум при звільненні. Проте, 03 березня 2017 року він отримав від ДП УКРАВТОГАЗ по пошті розрахунок середньої заробітної плати та лист від 22.03.2017 року, в якому було зазначено про те, що розмір відшкодування має визначити орган, який розглядає трудовий спір.

Посилаючись на ст.ст.116, 117 КЗпП України, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача - Дочірнього підприємства УКРАВТОГАЗ Національної акціонерної компанії Нафтогаз України на його користь середній заробіток з 28.10.2015 року по день фактичного розрахунку - 27.02.2017 року в сумі 213283,93грн. (Двісті тринадцать тисяч двісті вісімдесят три гривні 93коп.) за затримку виплати всіх сум при звільненні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник заявлений позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник ДП УКРАВТОГАЗ НАК Нафтобаз України в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що згідно ст.117 КЗпП України розмір відшкодування за затримку виплати сум при звільненні визначає орган, який виносить рішення по суті спору, в той час як всі суми по заробітній платі, які підлягали стягненню на користь позивача, йому вже виплачені на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року.

Представником відповідача також подана заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та письмові докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 13 серпня 2012 року займав посаду головного метролога Служби головного інженера ДП УКРАВТОГАЗ НАК Нафтогаз України. Наказом в.о. директора ОСОБА_2 №111 від 27.10.2015 року позивача ОСОБА_1 з 27.10.2015 року звільнено з посади у звязку із зміною в організації виробництва і праці на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Зазначені обставини підтверджуються записами у трудовій книжці.

03 листопада 2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області прийнято рішення у цивільній справі №369/12630/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства УКРАВТОГАЗ Національної акціонерної компанії Нафтогаз України про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, яким позов було задоволено частково, поновлено позивача на посаді головного метролога служби головного інженера ДП УКРАВТОГАЗ НАК Нафтогаз України, стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 жовтня 2015 року по 07 жовтня 2016 року в сумі 194709грн. 41коп., заборгованість по сплаті сум при звільненні в розмірі 9600грн. 12коп., а також 2000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті позову, а саме про стягнення моральної шкоди в сумі 5000грн., судом відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2017 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2016 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В цій частині ухвалено нове рішення, яким в задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по сплаті сум при звільненні в розмірі 9600грн. 12коп. залишено без змін.

Залишаючи в силі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.11.2016 року в частині стягнення на користь позивача заборгованості по сплаті сум при звільненні в розмірі 9600грн. 12коп. колегія апеляційного суду Київської області посилається на те, що в службовій записці Управління юридичного забезпечення та майнових прав ДП УКРАВТОГАЗ НАК Нафтогаз України від 16.06.2016 року №611 зазначається, що на виконання ст.8 ЗУ Про Державний бюджет України на 2015 рік від 28.12.2014 року №80-VІІІ, пункту 4.16 Колективного договору ДП УКРАВТОГАЗ були затверджені штатні розписи в частині зміни тарифних ставок (посадових окладів), які введені в дію з 01.09.2015 року. Наказом в.о. директора ДП УКРАВТОГАЗ №196 від 17.09.2015 року працівникам ДП УКРАВТОГАЗ з 01.09.2915 року встановлено коефіцієнт для коригування виплат у розмірі 1,1314. З розрахункових листів за вересень та жовтень 2015 року працівника ОСОБА_1 вбачається, що коефіцієнт для коригування виплат у розмірі 1,1314 не був застосований при нарахуванні заробітної плати та вихідної допомоги. З урахуванням коефіцієнту для коригування виплат у розмірі 1,1314, який мав бути застосований для обчислення заробітної плати та інших виплат ОСОБА_1 з 01.09.2015 року, заборгованість ДП УКРАВТОГАЗ НАК Нафтобаз України перед позивачем по недорахуванню заробітної плати за вересень та жовтень 2015 року, компенсації невикористаної відпустки та вихідної допомоги становить 9600,12грн.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в цивільній справі №369/12630/15-ц в частині стягнення з ДП УКРАВТОГАЗ на його користь заборгованості по забортній сплаті та інших виплат на загальну суму 9600грн.12коп. задоволені в повному обсязі. В цій частині судове рішення набрало законної сили.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналізуючи вищевказані норми закону суд приходить до висновку, що оскільки між ДП УКРАВТОГАЗ НАК Нафтобаз України та позивачем був наявний спір стосовно розміру належних звільненому працівникові сум, який повністю вирішено судом на користь ОСОБА_1, то відповідач повинен сплатити позивачу зазначене в ст.117 КЗпП України відшкодування за затримку виплати належних працівникові сум при звільненні у розмірі середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в задоволенні якої позивачу ОСОБА_1 відмовлено рішенням Апеляційного суду Київської області від 25.01.2017 року в цивільній справі №369/12630/15-ц, та заявлена позивачем вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні є різними способами захисту прав працівника, які ґрунтуються на різних нормах матеріального права, тому є хибним посилання представника ДП УКРАВТОГАЗ на те, що даний трудовий спір вже вирішено судом.

У Постанові Верховного Суду України від 18.01.2017 року у справі № 6-2912цс16 містяться наступні висновки щодо застосування норми права, які в силу ст.260-7 ЦПК України мають враховуватися судами при вирішенні справ.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

З листа ДП УКРАВТОГАЗ від 22.02.2017 року вбачається, що 27 лютого 2017 року на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року ДП УКРАВТОГАЗ НАК Нафтогаз України виплатило ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі та по сплаті інших належних йому при звільненні сум у розмірі 9600грн. 12коп.

Таким чином, датою фактичного розрахунку є 27 лютого 2017 року.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. У відповідності п.2 цього Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до абз.3 п.3 Порядку, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до наданої ДП УКРАВТОГАЗ НАК Нафтогаз України довідки середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 складала 13290,69 грн., середньоденна 632,89грн. Час затримки сум при звільненні становить 337 робочих дні, тобто з дня звільнення 27.10.2015р. по день фактичного розрахунку 27.02.2017 року.

Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь позивача, становить: 337дні*632,89грн. = 213283,93 гривень.

Суд також відмовляє в задоволенні заяви представника ДП УКРАВТОГАЗ НАК Нафтогаз України про застосування позовної давності з наступних підстав.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 року в справі №1-5/2012, невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Згідно з частиною першою статті 233 Кодексу працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. З огляду на наведене Конституційний Суд України дійшов висновку, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні у березні 2017 року, тобто в межах тримісячного строку, який обчислюється з дня проведення з ним фактичного розрахунку.

Керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.116, 117 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства УКРАВТОГАЗ Національної акціонерної компанії Нафтогаз України про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати сум при звільненні задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства УКРАВТОГАЗ Національної акціонерної компанії Нафтогаз України на користь ОСОБА_1 середній заробіток з 28.10.2015 року по день фактичного розрахунку - 27.02.2017 року в сумі 213283,93грн. (двісті тринадцать тисяч двісті вісімдесят три гривні 93коп.) за затримку розрахунку при звільненні.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Усатов Д.Д.