Справа № 128/1079/17
РІШЕННЯ

Іменем України

21 червня 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці справу за позовом ОСОБА_1 до Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.01.1994 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2.

12.02.1990 року ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого на момент його смерті все майно, що належить йому заповів своїй дружині позивачу ОСОБА_1

20.03.2015 року ОСОБА_2 помер.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на будинок № 22 по вул. Польовій в с. Некрасове, Вінницького району Вінницької області. На момент смерті чоловіка позивач проживала разом з ним; дітей у них не було, проживали одиноко.

Після смерті ОСОБА_2 позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але своєю постановою нотаріус Вінницької державної нотаріальної контори відмовив їй у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки спадковий будинок відноситься до колгоспного двору.

Таким чином, оскільки позивач проживала з померлим, після його смерті прийняла спадщину, так як залишилась проживати в будинку, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, в якому зазначено, що дане домоволодіння є колгоспним двором.

Свідоцтв про права на спадщину після смерті чоловіка позивач не отримувала; починаючи з 1980 року проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з своїм чоловіком вели господарство двору.

Оскільки позивач не має можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті чоловіка, ОСОБА_1 змушена звернутися з даним позовом до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, змін та доповнень не має, просить суд їх задоволити та розглянути справу у її відсутність.

Відповідач, представник Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позов визнає та не заперечує щодо його задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

20.03.2015 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 318290 від 23.03.2015 року (а.с. 8).

За життя, 12.02.1990 року ОСОБА_2 склав заповіт, згідно з яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження про те, що усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав позивачу ОСОБА_1 Даний заповіт був посвідчений секретарем Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за № 2 (а.с. 11).

25.01.1994 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 9).

Інших спадкоємців першої черги за законом, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, чи спадкоємців за заповітом немає, що підтверджується довідкою Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 156 від 03.04.2017 року (а.с. 13) та домовою книгою (а.с. 14 - 15).

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку № 22 по вул. Полевій в с. Некрасове, Вінницького району Вінницької області, що належав померлому на підставі свідоцтва № 88 про право особистої власності на будинковолодіння від 16.02.1989 року (а.с. 16). В даному свідоцтві зазначено, що вказане будинковолодіння належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_2

Являючись спадкоємцем за заповітом позивач спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріальної контори з відповідною заявою, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок позивачу відмовлено, так як будинок відноситься до категорії колгоспних дворів, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 березня 2017 року за № 542/02-31 (а.с. 10).

Той факт, що при житті ОСОБА_2 володів, користувався та розпоряджався житловим будинком на праві власності підтверджується: технічним паспортом на житловий будинок (а.с. 5 - 7), свідоцтвом № 88 про право особистої власності на жилий будинок від 16.02.1989 року (а.с. 16), довідкою виконавчого комітету Некрасовської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 156 від 03.04.2017 року (а.с. 13), записами в погосподарських книгах (а.с.11), копією домової книги для прописки (реєстрації ) громадян (а.с. 14 - 15).

Відповідно до ч.2 ст. 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Згідно роз'яснень, що викладені в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963 року), що діяв на час смерті спадкодавця, позивач вважається такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном.

Згідно ст. 124 ЦК України ( в ред. 1963 року) при неможливості виділити належну членові двору частку майна в натурі її вартість виплачується йому грішми. Свідоцтв про права на спадщину після смерті ОСОБА_2 позивач не отримувала; починаючи з 1980 року проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своїм чоловіком та вели господарство двору (а.с. 13).

Ч.1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Встановленим фактам відповідають правовідносини, визначені національним законодавством та такі, що захищають порушені, невизнані або оспорюванні права, а саме майнові права позивача щодо спадкового майна підлягають судовому захисту шляхом визнання права на підставі ст.ст.1223, 1268 ЦК України (спадкування за заповітом), оскільки являючись спадкоємцем за заповітом, позивач успадковує всю спадкову масу.

За даних обставин суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.25, 328, 1233, 1269 1270 ЦК України, ст.ст.10, 11, 27, 31, 60, 61, 131, 137, 208, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України , -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок № 22 по вул. Полевій в с. Некрасове, Вінницького району Вінницької області, що складається з житлового будинку «А», прибудови «а», тераси «а-1», ґанку, навісу «а-2», сараю «Б», погребу «п/Б», сараю «б», убиральні «б-1», літньої кухні «В», сараю «Д», фундаменту (залишки зруйнованого будинку) «Е», навісу «Ж», огорожі №1, воріт №2, хвіртки №3 та належав на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № 88 від 16.02.1989 року ОСОБА_2, який помер 20.03.2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :