Справа № 203/5155/16-ц
Провадження № 2/0203/256/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Заярній А.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Григоренко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, третя особа без самостійних вимог - П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

встановив:

07 листопада 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 міської ради, третя особа без самостійних вимог - П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначено, що на сьогоднішній день є відкрита спадщина на 26/100 частини домоволодіння розташованого АДРЕСА_1, спадкоємницею якої є ОСОБА_3 те, що вказана частина домоволодіння є неоформленою виявилось випадково під час звернення з питань оформлення земельних ділянок. Нотаріальною конторою було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку зі спливом строків на звернення. Тому позивачка просить в судовому порядку визначити їй додатковий трьохмісячний строк після набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, а саме 26/100 домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 до П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори (а.с.2-4).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, в задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа без самостійних вимог в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, про місце, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

20 жовтня 1939 року ОСОБА_5 отримав у дарунок 1/2 частини домоволодіння № АДРЕСА_1 (а.с.9).

06 грудня 1973 року ОСОБА_6 заповів все своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалось ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що підтверджується заповітом від 06 грудня 1973 року посвідчений нотаріусом сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 за реєстровим № І-2779 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.11).

Згідно інформації наданій П'ятою дніпровською нотаріальної конторою, спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_10 не заводилась (а.с.83).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 спадщину не отримував.

19 жовтня 1998 року на підставі рішення виконкому Кіровської районної ради від травня 1979 року № 496 та від серпня 1998 року № 651 було видано свідоцтво про право власності на 31/100 домоволодіння, у відповідності до якого ОСОБА_8 дійсно належало 31/100 частини домоволодіння № АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на 31/100 домоволодіння, зареєстрованого ОСОБА_4 організацією технічної інвентаризації на право особистої власності, записано 19 жовтня 1998 року в реєстрову книгу № 365 за реєстровим № 29 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданого 23 вересня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради міста Дніпропетровська, за реєстровим № 844 (а.с.13).

28 серпня 1998 року рішенням виконавчого комітету Кіровської районної ради був затверджений акт ідеальних частин користування в домоволодіння № АДРЕСА_1, згідно якого за ОСОБА_8 (посмертно) була встановлена ідеальна частка в користуванні вказаним вище домоволодінням 31/100, за ОСОБА_10 (посмертно) було встановлено 26/100 частини домоволодіння, за ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було встановлено 43/100 частин домоволодіння, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Кіровської районної ради від 28 серпня 1998 року № 651 (а.с.14), актом від 24 квітня 1998 року (а.с.15-16) та довідкою-характеристикою бюро технічної інвентаризації від 24 грудня 1998 року за № 016068 (а.с.17).

Майно а саме 31/100 частина домоволодіння в АДРЕСА_1 належне померлому ОСОБА_8 отримала у спадщину його дружина ОСОБА_13, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 грудня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом п'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_14, за реєстровим № З-6426, спадкова справа № 155/98 (а.с. а.с. 18, 75). Вказане майно було зареєстроване за ОСОБА_13, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № НОМЕР_4 від 25 січня 2006 року, реєстраційний номер майна НОМЕР_6 (а.с.19).

29 березня 2006 року ОСОБА_13 передала ОСОБА_15 31/100 домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_1, що підтверджується договором довічного утримання (догляду) від 29 березня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом п'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_14 за реєстровим № 34/06 (а.с.20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_13 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, виданим 02 вересня 2008 року відділом реєстрації смерті ОСОБА_4 міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 6919 (а.с.21).

Тобто на сьогоднішній день є відкритою спадщина, яка складається з 26/100 частини домоволодіння в будинку № АДРЕСА_1 в м. Дніпро, яка була встановлена вищевказаним рішенням виконавчого комітету за померлим ОСОБА_16

На час виникнення вказаних правовідносин вони були врегульовані Цивільним кодексом Української РСР, чинним до 31 грудня 2003 року.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Оскільки до ОСОБА_8 перейшла в порядку спадкування частка померлого ОСОБА_5, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 вступив в спадщину щодо усього спадкового майна, у тому числі й щодо 26/100 домоволодіння.

З таких самих підстав суд приходить до висновку, що до ОСОБА_13, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_8, перейшло усе спадкове майно, в тому числі й 26/100 домоволодіння в будинку № АДРЕСА_1 в м. Дніпро, але оскільки документи щодо права власності ОСОБА_8 на цю частку були відсутні, при оформленні свідоцтва про право на спадщину вказана частка зазначена не була.

Оскільки за договором довічного утримання ОСОБА_13 здійснила відчуження лише 31/100 часток домоволодіння в будинку № АДРЕСА_1 в м. Дніпро, суд приходить до висновку, що після її смерті відкрилась спадщина на решту 26/100 часток, які раніше належали ОСОБА_5, перейшли в порядку спадкування до ОСОБА_8, а після смерті останнього були успадковані ОСОБА_13.

Згідно зі ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає удень відкриття спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

У відповідності зі статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, спадщина після смерті ОСОБА_17 мала бути прийнята в строк до 31 лютого 2009 року включно.

05 липня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до П'ятої державної нотаріальної контори із заявою в якій просила завести спадкову справу після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_13, яка є її матір'ю (а.с.59 на зв.).

05 липня 2016 ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_13, як спадкоємцю, який не прийняв спадщину у встановлений законом термін (а.с.64 на зв.).

За правилами частини 3 статті 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За правилами частини 3 статті 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно абз. 2 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» суди відкривають провадження в справі про визначення додаткового строку на прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається з спадкових справ не було виявлено інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, а саме 26/100 частини домоволодіння. Померла була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 тобто місцем відкриття спадщини є місто Дніпропетровськ.

Таким чином належним відповідачем у справі за позовом ОСОБА_3 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини є територіальна громада міста Дніпропетровськ в особі ОСОБА_4 міської ради.

Оцінюючи доводи позивача про поважність пропуску ним строку на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13 суд виходить з наступного.

Згідно абз.6 п. 24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В якості обґрунтування поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини позивачка зазначила, що вона не була обізнана про те, що є відкрита спадщина на 26/100 частини домоволодіння, вказане виявилось випадково під час звернень з питань оформлення земельних ділянок.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивач був об'єктивно позбавлений можливості своєчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини у встановлений Цивільним кодексом України шестимісячний строк. Вказане свідчить про поважність причини пропуску строку, тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити, надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_13

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 1269-1270, 1272 ЦК України, абз. 2 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Надати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, додатковий строк протягом трьох місяців з дня набрання рішенням законної сили на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 223 ЦПК України, і може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено за відсутності особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 14.04.2017.

Суддя С.В. Єдаменко