Дата документу 15.06.2017
Справа № 501/3007/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Максимович Г.В.,

секретар судових засідань - ОСОБА_1

за участі:

представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 К,С. ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 (третя особа ОСОБА_7) про розірвання договору найму, виселення та усунення перешкод в користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулась ОСОБА_6 з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в якому мотивуючи тим, що відповідачі проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 (ОСОБА_8), 2 міста Чорноморська (Іллічівська) Одеської області, яка належить їй на праві власності, в якої ОСОБА_4 зареєстрована, а ОСОБА_5 проживає без реєстрації з 2009 року. На теперішній час квартира їй необхідна для особистого проживання, іншого житла вона не має, а тому пропонувала ОСОБА_4 розірвати договір найму та виселитися з квартири, а ОСОБА_5 не перешкоджати їй в користування житловим приміщенням шляхом виселення з спірної квартири. Після цієї відмови вона звернулась до суду з відповідними позовом та просить суд:

-розірвати договір найму житлового приміщення в квартирі № 52 по вул. Лазурна (ОСОБА_8), 2 міста Чорноморська Одеської області, який укладений між нею та ОСОБА_4 17 червня 2009 року на невизначений строк.

-виселити ОСОБА_4 з квартири № 52 по вул. Лазурна (ОСОБА_8), 2 міста Чорноморська Одеської області, без надання іншого житла.

-зобовязати ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення з квартири № 52 по вул. Лазурна (ОСОБА_8), 2 міста Чорноморська Одеської області.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та пояснила, що ОСОБА_6 є власником квартири № 52 по вул. Лазурна (колишня ОСОБА_8), 2 міста Чорноморська (колишній Іллічівськ) Одеської області. ОСОБА_4 була зареєстрована в вказаній квартирі і стала там проживати після того, як ОСОБА_6 виселилась з квартири, а ОСОБА_5 стала проживати в квартирі без реєстрації та без згоди ОСОБА_6 На теперішній час квартира необхідна ОСОБА_6 для особистого проживання, наладження особистих сімейних стосунків, тому що іншого житла у неї не має, а кошт на оренду квартир в місті ОСОБА_2 та Чорноморську не вистачає. Відповідачі не бажають добровільно виселятися з спірної квартири.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4, позов не визнала просила відмовити в задоволені позовних вимог і пояснила, що ОСОБА_6 є власником спірної квартири, вона (Явір) зареєстрована в цій квартирі, а її матір ОСОБА_5 проживає в квартирі без реєстрації. Спірна квартира знаходиться в іпотеки банку, де ОСОБА_6 є іпотекодавець, а ОСОБА_5 поручителем. ОСОБА_5 частково сплачувала за ОСОБА_6 гроші по кредитному договору, але ж в подальшому перестала це робити. Вважає, що у звязку з тим, що ОСОБА_5 сплачувала кредит ОСОБА_6, квартира належить її матері ОСОБА_5

Третя особа ОСОБА_9 на судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Суд, вислухавши представників позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши та перевіривши докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Власником квартири АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_6, що підтверджується договором купівлі-продажу від 03 лютого 2007 року (а.с.9-11)..

На підставі кредитного договору між ОСОБА_6 та ТОВ «Укрпромбанк» в 2007 році квартира АДРЕСА_1 передана в іпотеку відповідному банку (на теперішній час іпотекодержателем є «Дельта-Банк»).

19 лютого 2009р. між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки №8-55ZФПОР-08-01.

П.1 договору поруки передбачено, що поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником (ОСОБА_6В.) зобовязань за кредитним договором №8-55/ПК-02-07 від 23 лютого 2007р., за яким останні зобовязався до 22 лютого 2027 р. повернути кредит у розмірі 145 000,0 дол.США (а.с.16).

В 2007 році між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений договір найму, відповідно якого, ОСОБА_4 була зареєстрована в спірній квартирі і стала там проживати, а ОСОБА_6 виселилась з даної квартири. В квартирі без реєстрації та згоди ОСОБА_6 стала проживати і ОСОБА_5

Згідно довідки Приватного підприємства «СТАР ТРЕЙД 1» ОСОБА_6 на квартирному обліку не перебуває (а.с.20).

В подальшому власнику квартири ОСОБА_6 спірна квартира стала необхідна для особистого проживання, а саме для створення сімї, сумісного проживання з чоловіком та веденням сумісного господарства.

Іншого житла, крім спірного, в якому проживають відповідачі, у неї немає. Весь час вона тимчасово проживала в орендованих нею квартирах.

ОСОБА_6 повідомила відповідачів про намір розірвати договір найму та про виселення з спірної квартири за три місяця і 30 червня 2016 року ОСОБА_4, отримала таке повідомлення (а.с.23,24).

Ст.41 Конституції України передбачає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Ст.321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ст.391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 168 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.

У разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення (ст. 169 ЖК УРСР).

Ст. 825 ЦК України передбачає, що договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці.

Ст. 150 ЖК УРСР передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

У відповідності до Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична особа має право володіти своїм майном.

Пунктом 33 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що суд, застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

ОСОБА_6 виконані вимоги, які передбачені ст. 168 ЖК УРСР про попереднє повідомлення наймача про розірвання договору найма та виселення (а.с.23,24).

Враховуючи, що ОСОБА_6 є власником АДРЕСА_2 та вказане житло необхідне їй для проживання, інше придатне для життя житло у неї відсутнє, то суд дійшов висновку, що позов обгрнутований та підлягає задоволенню.

Посилання відповідача ОСОБА_4 на те, що її матір ОСОБА_5 частково внесла гроші за ОСОБА_6 в розрахунок кредитного договору, не стосуються сутті позовних вимог та не впливають на правовідносини, які склались між ОСОБА_6, як власником житлового приміщення, ОСОБА_4, як наймача та ОСОБА_5, яка проживає в квартирі власника без реєстрації та без згоди на це останнього.

Керуючись ст.ст. 6,10,38,60,179,208,209,224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6 задовольнити.

Розірвати договір найму АДРЕСА_3 (колишня назва ОСОБА_8) в м.Чорноморську Одеської області, який укладений 17 червня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на невизначений строк.

Виселити ОСОБА_4 з АДРЕСА_4 (колишня назва ОСОБА_8) в м.Чоономорську Одеської області, без надання іншого житла.

Зобовязати ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом її виселення із АДРЕСА_4 (колишня назва ОСОБА_8) в м.Чоономорську Одеської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя;