У х в а л а

іменем україни

14 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Євграфової Є.П.,

Кадєтової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Руднє-Городищенської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Руднє-Городищенської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 До складу спадкового майна, поряд з іншим, входить житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1, а також земельна ділянка площею 0,60 га, призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться у с. Гай.

Прийнявши спадщину за законом, він 10 вересня 2002 року одержав у Третій житомирській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на земельну частку (пай).

Проте, позивач позбавлений можливості оформити спадкові права на вказаний житловий будинок та земельну ділянку, оскільки відсутні документи, які підтверджують право власності його матері на дане нерухоме майно.

З огляду на вищезазначене, ОСОБА_2 просив визнати за ним право власності на житловий будинок та земельну ділянку

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 27 листопада 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2, як за спадкоємцем за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4, право власності на: житловий будинок АДРЕСА_1 (загальна площа 56,9 кв.м., житлова площа 36,1 кв.м.); земельну ділянку площею 0,25 га, призначену для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована у с. Гай, Житомирського району Житомирської області; земельну ділянку площею 0,35 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, розташовану у с. Гай Житомирського району Житомирської області.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР в редакції, яка була чинною на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки ( усиновителі) померлого.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_4

ОСОБА_4 на праві власності належав житловий будинок у АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,60 га, призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

10 вересня 2002 року на ім'я ОСОБА_2 державним нотаріусом Третьої житомирської державної нотаріальної контори Силіною Н.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку ( пай), яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства «Дружба», розташованого у с. Рудня-Городище Житомирського району (а.с. 4).

Постановою державного нотаріуса Третьої житомирської державної нотаріальної контори від 29 липня 2015 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок та земельну ділянку, оскільки відсутні оригінали документів, які підтверджують право власності ОСОБА_4 на дане нерухоме майно.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 03 березня 2016 року встановлено факт, що має юридичне значення, а саме те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_6

Із змісту довідки Третьої державної нотаріальної контори від 04 грудня 2015 року вбачається, що спадкоємцями померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, - є: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ( а.с. 77).

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, ОСОБА_2 вказав відповідачем Руднє-Городищенську сільську раду.

Ухвалюючи рішення суд апеляційної інстанції, встановивши, що спадкоємцями померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, є, в тому числі і, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які не були залучені до участі у справі в якості співвідповідачів, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову про визнання права власності на спадкове майно до відповідача, Руднє-Городищенської сільської ради.

Такий висновок є правильним та узгоджується з нормами процесуального права.

При цьому, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із позовною заявою до належних відповідачів.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для йогозміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Є.П. Євграфова

О.В. Кадєтова