Справа № 630/255/17
Провадження № 2/630/225/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дем'яненко І.В.,

за участю секретаря Тимошенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Люботин Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування та встановлення факту, що має юридичне значення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_3, звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування.

Позивач просить встановити юридично значимий факт, що померлий 27 березня 2016 року чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_4 є рідним сином ОСОБА_5, померлого 02 грудня 1985 року, який 03 липня 1948 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 у Приколотнянській селищній раді Великобурлуцького району Харківської області, актовий запис № 28 від 03 липня 1948 року як ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку літ. А-1, загальною площею 64,7 кв.м, житловою площею 46,4 кв.м з надвірними будівлями по вул. Ревчанській 1б в м. Люботин, в порядку спадкування після померлого 27 березня 2016 року ОСОБА_4.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 15 червня 2017 року звернувся до суд з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування.

ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 67,4 кв.м, з них житловою 46,4 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Ревчанська,1б, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6, померлої 29 жовтня 2008 року.

Сторони про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач за первісним позовом в судове засідання не зявилася, надавши ОСОБА_3 повноваження представляти її інтереси в судовому засіданні на підставі належним чином посвідченої посвідченої довіреності. Представник ОСОБА_3. направив до суду заяву, в якій він просить позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, не заперечує проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_8 та розглядати справу без його участі.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надавши ОСОБА_7 повноваження представляти її інтереси в судовому засіданні на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Представник ОСОБА_7 направив до суду заяву, в якій він просить позовні вимоги ОСОБА_8 задовольнити, не заперечує проти задоволення первісного позову та розглядати справу без їх участі.

Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін по справі, які були належним чином та своєчасно повідомлені про час і місце розгляду справи, та висловили свою думку щодо розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що первісний та зустрічний позови обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю.

Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з довідки Люботинського бюро технічної інвентаризації на земельній ділянці за адресою: м. Люботин, вул. Ревчанська,1б , розташовано житловий будинок, який належить ОСОБА_5 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 2державною нотаріальною конторою Харківського району від 20 вересня 1974 року, реєстровий № 1957 (а.с.5)

Відповідно до вимог ст. 22 КУпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя. А отже, житловий будинок, розташований за адресою: м. Люботин, вул. Ревчанська,1б, є спільною сумісною власністю подружжя, тому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мали рівні права володіти, користуватися і розпоряджатися спільним майном.

ОСОБА_5 03 липня 1948 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 у Приколотнянській селищній раді Великобурлуцького району Харківської області, актовий запис № 28 від 03 липня 1948 але в актовому записі про шлюб допущено помилку та зазначено прізвище к ОСОБА_5 (а.с.47).

Як вбачається з матеріалів справи, наданих сторонами документів, правильно має бути зазначене прізвище ОСОБА_5, як вказано у свідоцтвах про одруження, про смерть ОСОБА_5.

У померлого ОСОБА_5 в шлюбі з ОСОБА_6 народилися син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження сина (а.с.10,50).

Судом достовірно встановлено, що у актовому записі про шлюб допущено помилку та неправильно зазначено прізвище ОСОБА_4 замість ОСОБА_5, поряд з тим, у свідоцтві про народження ОСОБА_4 прізвище батька вказано як ОСОБА_4 (а.с.10).

Факт родинних відносин між вказаними особами, сторони визнають та не оспорюють.

Оскільки, зазначені обставини сторонами визнані та не оспорюються, суд відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України вважає їх встановленими та такими, що не підлягають доказуванню, а факт встановленим.

Таким чином, житловий будинок, розташований за адресою: м.Люботин, вул. Ревчанська, 1б належав в рівних частка ОСОБА_5 та ОСОБА_6

ОСОБА_5 помер 02 грудня 1985 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть ІІІ-ВЛ № 321483, виданим 05 грудня 1985 року відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міської ради Харківській області на підставі актового запису про смерть № 512 від 05 грудня 1985 року (а.с.53).

Враховуючи, що ОСОБА_5 помер 05 грудня 1985 року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В звязку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року.

Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Ревчанська,1б після смерті ОСОБА_5 відкрилася 05 грудня 1985 року.

Спадкоємцем на відкриту після смерті ОСОБА_5 спадщину є його діти та дружина, що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина, батьки померлого. Інших спадкоємців немає.

Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про відкриття спадщини.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла його дружина як спадкоємець першої черги, оскільки після смерті спадкодавця вона мешкала в зазначеному будинку, доглядала за ним, ремонтувала його та надвірні будівлі, обробляла земельну ділянку, тобто протягом шести місяців вступила в управління спадковим майном, а також звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Крім того, як вбачається з відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву № 2735/01-20 від 05 жовтня 2016 року після смерті ОСОБА_5, померлого 02 грудня 1985 року, який на момент смерті мешкав за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Ревчанська,1б до нотаріальної контори в шести місячний строк з заявою про прийняття спадщини звернулася дружина померлого ОСОБА_6, але свідоцтво про право на спадщину не отримувала. Син померлого ОСОБА_5- ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь матері ОСОБА_6 (а.с.43).

Проаналізувавши наведене суду приходить до висновку, що ОСОБА_6 прийняла спадщину, оскільки виконали вимоги ст. 549 ЦК України.

ОСОБА_6 померла 29 жовтня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І ВЛ № 188496 виданим 05 листопада 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції на підставі актового запису № 438 від 05 листопада 2008 року (а.с.52).

Враховуючи, що ОСОБА_6 померла 29 жовтня 2008 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 2003 року, в звязку з тим, що вказані правовідносини виникли після 01 січня 2004 року, тобто після набрання чинності Цивільного кодексу України в редакції 2003 року.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України (в редакції 2003 року) внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою м. Люботин, вул. Ревчанська,1б.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємцями першої черги на відкриту після смерті ОСОБА_6 спадщину є її донька ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_4) та син ОСОБА_4, що відповідає вимогам ст. 1261 ЦК України (в редакції 2003 року), тобто у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцями сторонами не оспорюється.

Оскільки, зазначені обставини сторонами визнані та не оспорюються, суд відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України вважає їх встановленими та такими, що не підлягають доказуванню, а факт встановленим.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 року) спадкоємець за заповітом та за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В частині 3 ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 року) вказано, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (в редакції 2003 року), він не заявив про відмову від неї. А відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України (в редакції 2003 року) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з відповіді Другої державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_6 померлої 29 жовтня 2008 року, яка на момент смерті мешкала за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Ревчанська,1б до нотаріальної контори в шести місячний строк з заявами про прийняття спадщини звернулася її донька ОСОБА_2, яка на день звернення мешкала за адресою:м. Люботин, вул. Лассаля,34. Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини в шестимісячний строк не зареєстровано.

Син померлої на час смерті матері постійно мешкав разом з нею, після її смерті доглядав за будинком.

Проаналізувавши надані суду докази, суд вважає, що спадщину після смерті ОСОБА_6, прийняв ОСОБА_4, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, та позивачка за зустрічним позовом, яка звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, тобто виконала вимоги ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 року).

ОСОБА_4 помер 27 березня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І ВЛ № 535788 виданим 08 квітня 2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції на підставі актового запису № 124 від 08 квітня 2016 року (а.с.13).

Враховуючи, що ОСОБА_4 помер 27 березня 2016 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 2003 року, в звязку з тим, що вказані правовідносини виникли після 01 січня 2004 року, тобто після набрання чинності Цивільного кодексу України в редакції 2003 року.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України (в редакції 2003 року) внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається із ? частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою м. Люботин, вул. Ревчанська,1б.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємцями першої черги на відкриту після смерті ОСОБА_4. спадщину є його донька ОСОБА_9 та дружина ОСОБА_1, що відповідає вимогам ст. 1261 ЦК України (в редакції 2003 року), тобто у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцями сторонами не оспорюється.

Оскільки, зазначені обставини сторонами визнані та не оспорюються, суд відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України вважає їх встановленими та такими, що не підлягають доказуванню, а факт встановленим.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 року) спадкоємець за заповітом та за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В частині 3 ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 року) вказано, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (в редакції 2003 року), він не заявив про відмову від неї. А відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України (в редакції 2003 року) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом ХРНО ОСОБА_10 після смерті ОСОБА_4 померлого 27 березня 2016 року, який на момент смерті мешкав за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Ревчанська,1б до нотаріуса в шести місячний строк з заявами про прийняття спадщини звернулася його дружина ОСОБА_5С, яка на день звернення мешкала за адресою:м. Люботин, вул. Ревчанська,1б. Також від доньки померлого ОСОБА_9 надійшла заява про відмову від прийняття спадщини після смерті батька на користь її матері ОСОБА_1 Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини в шестимісячний строк не зареєстровано.

Проаналізувавши надані суду докази, суд вважає, що спадщину після смерті ОСОБА_4, прийняла ОСОБА_1, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем та звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, тобто виконала вимоги ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 року).

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Судові витрати судом з позивачки не стягуються, так як вона сплатила судовий збір в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, 529,529, 549,ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 1220, 1221, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України (в редакції 2003 року) суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що померлий 27 березня 2016 року чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_4 є рідним сином ОСОБА_5, померлого 02 грудня 1985 року, який 03 липня 1948 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 у Приколотнянській селищній раді Великобурлуцького району Харківської області, актовий запис № 28 від 03 липня 1948 року, в якому він записаний як ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 67,4 кв.м, з них житловою 46,4 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Ревчанська,1б, в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 27 березня 2016 року.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку, загальною площею 67,4 кв.м, з них житловою 46,4 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Ревчанська,1б, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_6, померлої 29 жовтня 2008 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_11