УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження №4-с/311/18/2017

16 листопада 2017 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

за участю:

представника заявника ОСОБА_1

представника ВДВС ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка скаргу:

ОСОБА_3 на дії заступника начальника ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2, зацікавлена особа: КП «Дніпрорудненські теплові мережі»,-

В С Т А Н О В И В:

До Василівського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_3 зі скаргою, в якій зазначає, що на виконанні у відділі ДВС ОСОБА_4 РУЮ Запорізької області перебувало виконавче провадження за виконавчим листом № 2-2403 від 13.01.2011 року, виданим Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з нього заборгованості в сумі 6682,52 грн. на користь КП «Дніпрорудненські теплові мережі».

Виконавчий документ надійшов на виконання до відділу 05.02.2011 року та перебував на виконанні у державного виконавця Кропачева І.Л.

07.02.2011 року державним виконавцем було видано постанову про відкриття провадження з накладенням арешту на майно боржника.

Однак, в ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем було повернуто виконавчий лист стягувачу на підставі п.2 ч.і ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові про повернення виконавчого листа стягувачу, останньому було встановлено строк для повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання до 30.12.2012 року.

Тобто, 31.12.2012 року у стягувача КП «Дніпрорудненські теплові мережі» сплив строк пред'явлення виконавчого листа №2-2403 від 13.01.2011 року до виконання.

Як видно з подання, 04.07.2016 року до ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби надійшла заява від КП «Дніпрорудненські теплові мережі» про те, що до КП «Дніпрорудненські теплові мережі» не надійшов виконавчий документ, який, на його думку, втрачений. Заступником начальника ОСОБА_4 районного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2 було прийнято рішення звернутися до суду з поданням про видачу дублікату виконавчого листа.

Вважає такі дії заступника начальника неправомірними, оскільки, порядок видачі дубліката виконавчого листа або судового наказу визначено статтею 370 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно даної норми, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавцявидати його дублікат. Аналіз правил ч.1 ст. 370 ЦПК дозволяє дійти висновку про те, що

дублікат виконавчого листа або судового наказу судом може бути видано не тільки у випадку його втрати, а й при його гибелі, зокрема, в результаті стихійного лиха, пожежі, а також у разі, якщо він став непридатним через часткове пошкодження тексту, тощо.

Зява про видачу дубліката подається стягувачем, якщо втрачено оригінал стягувачем, а якщо оригінал виконавчого документа втрачено державним виконавцем, то за поданням до суду звертається державний виконавець. Право державного виконавця на звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа передбачено п.8 ч.ст.11 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник вважає, що заяву про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу може бути подано до суду тільки до закінчення строку пред'явлення виконавчого листа або судового наказу до виконання.

Як видно з самого подання, строк повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання встановлено до 30.12.2012 року. Після спливу встановленого строку, виконавче провадження не підлягає відновленню. І якщо втрачений виконавчий лист з вини державного виконавця, то державний виконавець може звернутись з таким поданням, але в межах діючого виконавчого провадження, або якщо не закінчений строк повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання і лише після відновлення виконавчого провадження. А відновлення виконавчого провадження - це продовження виконання вимог виконавчого документа державним виконавцем для забезпечення процесуальних гарантій стягувача, спрямованих на повне та правильне виконання рішення.

На думку заявника, такі самовільні дії заступника начальника виконавчої служби ОСОБА_2 є незаконними.

Про своє порушене право він дізнався 03.08.2017 року, під час ознайомлення з матеріалами архівної справи про видачу дублікату виконавчого листа та з ухвали про видачу дублікату виконавчого листа.

За наслідками протиправних дій заступника начальника ОСОБА_2, з нього було стягнуто грошові кошти за період, який ним вже був оплачений.

Отже, державним виконавцем було порушено ст. 51 ЗК «Про виконавче провадження», п. 2 ч. і ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 370 ЦПК України.

ОСОБА_3 просить суд:

- поновити йому строк для оскарження дій заступника начальника ОСОБА_4 районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2, що полягають у неправомірному зверненні до суду з поданням про видачу дублікату виконавчого листа;

- визнати дії заступника начальника ОСОБА_4 районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2, що полягають у неправомірному зверненні до суду з поданням про видачу дублікату виконавчого листа - неправомірними.

В судове засідання заявник не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином.

Представник заявника в особі ОСОБА_1 пояснила, що заявникові відомо про дату, час та місце розгляду справи, та просить суд розглядати справу у відсутності ОСОБА_3

В судовому засіданні представник заявника в особі ОСОБА_1 скаргу підтримала з підстав, викладених у скарзі, просить суд її задовольнити.

В судовому засіданні заступник начальника ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечує,

підтримала письмові заперечення, які містяться в матеріалах справи.

Представник КП «Дніпрорудненські теплові мережі», який був належним чином та вчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, які не заперечують проти розгляду скарги у відсутності зазначених осіб, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності зазначених учасників процесу.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, повно та всебічно зясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у сукупності, вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

При розгляді даної справи суд дотримується вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, суд розглядає дану скаргу в межах заявлених вимог, з врахуванням предмету скарги та на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, частини першої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, що діяла на момент вчинення оскаржуваних дій, сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Отже, ОСОБА_3, як сторона виконавчого провадження, відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, що діяла на момент вчинення оскаржуваних дій, яке є предметом даного розгляду, відповідно до статті 383 ЦПК України, частини першої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, що діяла на момент вчинення оскаржуваних дій, має право на оскарження дій (бездіяльності) державних виконавців державної виконавчої служби під час виконання ними судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, що діяла на момент вчинення оскаржуваних дій, передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положенням ч.1 статті 2 Закону України " Про виконавче провадження" у редакції, що діяла на момент вчинення оскаржуваних дій, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст.17 Закону України " Про виконавче провадження" у редакції, що діяла на момент вчинення оскаржуваних дій, примусовому виконанню підлягають, у тому числі, виконавчі листи, що видаються судами.

Як встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 18.10.2010 року, копія якого є в справі, задоволено позовні вимоги КП «Дніпрорудненські теплові мережі», про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та вирішено: « Стягнути з ОСОБА_3 на користь КП «Дніпрорудненські теплові

мережі» заборгованість в сумі 6682,52 грн., а також 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 6682 грн.52 коп. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави держмито у розмірі -51 грн.»

Рішення суду оскаржено не було та 09.11.2010 року набрало законної сили.

Обставини, встановлені цим судовим рішенням, відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, не доказуються при розгляді даної справи.

Відповідно до ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Таким чином, вищевказане судове рішення, яке набрало законної сили, обовязкове до виконання, у тому числі, для ОСОБА_3, КП «Дніпрорудненські теплові мережі» та ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

На виконання зазначеного рішення суду, 13.01.2011 року Василівським районним судом Запорізької області було видано виконавчий лист.

За заявою стягувача : КП «Дніпрорудненські теплові мережі», копія якої є в справі, постановою державного виконавця ВДВС ОСОБА_4 від 07.02.2011 року, копія якої є в справі, було відкрито виконавче провадження.

Постановою державного виконавця ВДВС ОСОБА_4 від 30.12.2011 року, копія якої є в спрпві, на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», що діяла на той час, було повернуто виконавчий лист стягувачу та встановлено строк для повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання до - 30.12.2012 року.

15.06.2016 року до ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від стягувана КП «Дніпрорудненські теплові мережі» надійшов лист, копія якого є в справі, про те, що згідно даних обліку стягувача, зазначений виконавчий документ на адресу стягувана не надходив.

25.07.2016 року заступник начальника ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з поданням, копія якого є в справі, про видачу дублікату вищевказаного виконавчого документа замість втраченого.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 29.09.2016 року, копія якої є в справі, подання було задоволено та суд ухвалив : «ОСОБА_4 районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області дублікат виконавчого листа №2-2403 від 13.01.2011 року, виданого Василівським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь КП «Дніпрорудненські теплові мережі» боргу в розмірі 6682,52 грн. для подальшого виконання».

Ухвала суду оскаржена не була та набрала законної сили 05.10.2016 року.

Таким чином, вищевказана ухвала суду, яка набрала законної сили, обовязкова до виконання, у тому числі, для ОСОБА_3, КП «Дніпрорудненські теплові мережі» та ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

17.10.2016 року Василівським районним судом Запорізької області було видано дублікат зазначеного виконавчого листа, копія якого є в справі.

28.10.2016 року заступником начальника ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа, а 30.11.2016 року заступником начальника ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копія якої є в справі, на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.59 Закону України " Про виконавче провадження", у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду.

Відповідно до ст.11 Закону України " Про виконавче провадження" у редакції, що діяла на момент вчинення оскаржуваних дій, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого

провадження має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із

заявою про видачу дубліката виконавчого

документа.

Відповідно до ст.370 ЦПК України, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Суд, який видав виконавчий лист про стягнення аліментів, має право за поданням державного виконавця, приватного виконавця у разі встановлення кількох місць роботи чи отримання доходів боржника видати дублікат виконавчого листа.

Таким чином, проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, суд вважає, що діючим на час звернення заступника начальника ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 з поданням, яке є предметом даного розгляду, до суду, законодавством України (ст.370 ЦПК України, ст. 11 Закону України " Про виконавче провадження") було передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про видачу дубліката виконавчого листа. При цьому, це право не обмежено наявністю чи відсутністю у провадженні ВДВС виконавчого провадження, а також строками звернення до суду.

Крім того, питання щодо того, чи належна особа звернулася до суду з вищевказаним поданням, вирішувалося судом при прийнятті до розгляду зазначеного подання, а також під час його судового розгляду. При цьому, подання було прийнято судом до розгляду, розглянуто по суті та ухвалено вищевказану ухвалу, яка набрала законної сили.

Крім того, з тексту скарги вбачається, що ОСОБА_3 не погоджується з тим, що заступником начальника ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_2 було 28.10.2016 року відкрито виконавче провадження на підставі зазначеного дубліката виконавчого листа, у порушення, на його думку, строку предявлення цього виконавчого листа до виконання.

Разом з тим, ця постанова, як і всі дії та рішення ОСОБА_2, які вчинялися чи приймалися в цьому виконавчому провадженні, копія якого є в справі, не є предметом скарги, а тому, суд, дотримуючись вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, не вирішує питання щодо їх правомірності.

Відповідно до ст.385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом встановлено, що про винесення судом вищевказаної ухвали про видачу дубліката виконавчого листа, який є предметом даної скарги, ОСОБА_3 дізнався від свого представника ОСОБА_1 03.08.2017 року після того, як вона ознайомилася з матеріалами цивільної справи №2-2403/10 та №6/311/64/2016, що підтверджується заявою про ознайомлення, копія якої є в справі.

Як вбачається судом з вищевказаної ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 29.09.2016 року, ОСОБА_3 під час розгляду подання про видачу дубліката виконавчого листа, в судовому засіданні присутній не був.

Належні та достатні докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 до 03.08.2017 року було відомо про зазначену судову ухвалу чи про виданий дублікат виконавчого листа, суду надано не було. Таким чином, суд вважає можливим поновити ОСОБА_3 строк на звернення до суду з даною скаргою.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належні та достатні докази на підтвердження своїх вимог, ОСОБА_3 суду не надав.

Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, суд вважає необхідним в іншій частині скарги - відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст.10, 11, 14, 58, 59, 60,64, 70, 88,208, 209,210, 212, 213, 214, 215, 383-387 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_3 строк на звернення до суду з даною скаргою.

В іншій частині скарги,- відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня її отримання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в Апеляційний суд Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду

Запорізької області ОСОБА_5