Справа № 462/4494/13 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/783/192/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Бойко С.М., Левика Я.А.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2-ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про реальний поділ житлового будинку, визнання порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Проведено поділ житлового будинку на АДРЕСА_1, в порядку поділу, а саме:

ОСОБА_4 (співвласнику ? ід. частки) виділено приміщення в житловому будинку на АДРЕСА_1: 1-5- житлова кімната площею 20,9 кв.м., 1-6 житлова кімната площею 12,4 м.кв. (всього площею 33,30м.кв.);

ОСОБА_2 /співвласнику 3/4 ід. частки/ виділено приміщення в житловому будинку на АДРЕСА_1: 1-1 коридор площею 12,3 м.кв., 1-2 житлова кімната площею 20,0м.кв., 1-3 житлова кімната площею 16,7м.кв., 1-4 кухня площею 14,8 м.кв. (всього площею 63,8м.кв.), веранду «а-І» (приміщення під літ. І-коридор) площею - 6,0м.кв., підвал пд. «а-1» (пл. 5,40 м.кв.), підвал «пд.» А-1 (пл. 5,90м.кв.), сходи «а».

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за відхилення від ідеальних частин при реальному розподілі будинку на АДРЕСА_1 у розмірі 8223 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 195,50 грн. судового збору та 2960 грн. з оплати вартості проведення судової експертизи.

Дане рішення оскаржила представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог ст. 152 ЖК України не було залучено до участі у справі відповідний орган місцевого самоврядування для отримання дозволу на проведення переобладнання в спірному житловому будинку. Вказує, що ні судом, ні експертом не було враховано, що спірне будинковолодіння складається з спірного житлового будинку, літної кухні, сараїв, гаражу, вбиральні, а тому при вирішенні питання про виділення реальної частини ці складові частини будинковолодіння теж повинні бути враховані.

Крім цього посилається на те, що при вирішенні питання про стягнення в користь відповідачки компенсації від відступлення від ідеальних часток при реальному розподілі будинку, суд не врахував, що питання визначення дійсної вартості будинковолодіння перед експертом не ставилось і не досліджувалось судом, тому визначення розміру такої компенсації за матеріалами інвентаризаційної справи суперечить нормам ЦК України та завдає шкоди її інтересам. Також вказує на те, що реальним розподілом будинку суттєво зменшено частку відповідачки. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст. 303 ЦПК України).

Нормами ст. ст. 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1

Позивачу ОСОБА_4 згідно витягу про державну реєстрацію прав №31750079 від 21.10.2011р. (а.с.11-13 т.1) належить 1/4 ідеальної частки вказаного будинку, на підставі договору дарування від 31.03.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори. У відповідності до вказаного договору до будинку відносяться такі господарські будівлі: цегляна літня кухня - (Б), дерев'яні сараї - (В, Г), дерев'яний гараж - (Д), цегляна вбиральня - (Е), металево- дерев'яні хвіртки - (1;5;6;7), огорожі з металевої сітки - (3;4), металеві ворота - (2), колодязь з бетонних кілець - (К), асфальто-бетонне замощення - (І). Відповідачу ОСОБА_2 належить ? ідеальні частини зазначеного будинку відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 21.03.2003р. (а.с. 31 т.1) та рішення Залізничного районного суду м. Львова від 01.11.2004 року у справі № 2-5558 2004р.

Житловий будинок, згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовленого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» станом на 18.10.2011р. (а.с.5-10 т.1) складається із житлової кімнати №1-2 площею 20,0 кв.м., житлової кімнати №1-3 площею 16,7 кв.м, кухні №1-4 площею 14,8 кв.м., житлової кімнати №1-5 площею 20,9 кв.м., житлової кімнати №1-6 площею 12,4 кв.м., підвалу І площею 5,4 кв.м., підвалу ІІ площею 5,9 кв.м., коридору І площею 6,0 кв.м., коридору 1-1 площею 12,3 кв.м. Загальна площа будинку становить 114,4 кв.м., житлова - 70,0 кв.м.

У відповідності до ч.1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ч.2 ст.367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст.119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з висновком судової інженерно-технічної експертизи № 4735/4736 від 30.01.2015 року, проведеної на підставі ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 13.12.2013р. Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, провести реальний розподіл будинку АДРЕСА_1 між співвласниками із врахуванням їх часток (зокрема - ОСОБА_4 - 1/4 та ОСОБА_2 - 3/4 ) технічно не можливо (а.с. 76- 91 т.1).

Висновком експертизи запропоновано один варіант поділу житлового будинку на АДРЕСА_1 в натурі між двома співвласниками будинку з врахуванням існуючого планування, в частинах близьких до ідеальних з повною ізоляцією обох співвласників та з найменшим переплануванням у відповідності до будівельних вимог, на стадії проектної пропозиції, з виплатою грошової компенсації співвласнику, частка якого буде меншою від ідеальної, зокрема, позивачеві ОСОБА_4 пропонується виділити площу 33,30м.кв. Грошова компенсація, за відхилення від ідеальної частки, складає 8223,0грн., яку співвласник 1/4 ідеальної частки повинен сплатити співвласнику 3/4 ідеальної частки.

Судом проведено розподіл будинку АДРЕСА_1 між сторонами відповідно до варіанту, запропонованого висновком експертизи, з чим погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги про те, що житловий будинок технічно неможливо поділити не заслуговують на увагу, оскільки висновком експертизи запропоновано реальний поділ будинку, але з відступленням від ідеальних часток співвласників з виплатою грошової компенсації, що відповідає вимогам ст.ст. 358, 367 ЦК України та п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991р. № 4. крім цього та доводи спростовуються листом ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 2278 від 08.07.2016р., в якому зазначено, що у будинку існує технічна можливість влаштування двох ізольованих житлових частин будинку, згідно варіанту розподілу, наведеному у висновку судової інженерно-технічної експертизи від 30.01.2015р. (а.с. 230 т.1).

Посилання апелянта на порушення судом вимог ст. 152 ЖК України також не заслуговують на увагу, оскільки 30.12.2016 року виконавчим комітетом Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова було погоджено висновок судової інженерно-технічної експертизи № 4735/4736 від 30.01.2015р. про реальний розподіл будинковолодіння.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки експертом було визначено дійсну ринкову вартість житлового будинку в розмірі 191 135 грн., а на спірні правовідносини не поширюються положення ст.. 365 ЦК України.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: