Справа № 390/700/17
Провадження № 2/390/406/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Пасічника Д.І.,

при секретарі Рац М.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у період з 02.02.1991 року до 13.12.2013 року, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та 13.12.2000 року за спільні кошти, які набули внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту та бюджету, а також за гроші отримані від продажу житлового будинку належного ОСОБА_3, сторони придбали житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Покровське, пров. Попова, 4, який позивач вважає спільною сумісною власністю набутої під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, а тому має право на 1/2 частину спірного житлового будинку. Взаємної згоди щодо поділу спірного майна сторони дійти не можуть, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, та просила їх задовольнити, надала пояснення по обставинам справи.

Відповідач у судовому засіданні не визнала та заперечила проти позову в повному обсязі, та надала пояснення, що дійсно перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з позивачем продали будинок належний останньому, оскільки мали на меті проживати з позивачем в будинку, що належав батьку відповідача. Після смерті батька право власності на спірний будинок визнано за ОСОБА_4, який є братом відповідача, з котрим ОСОБА_2 уклала договір купівлі-продажу жилого будинку, проте вказаний договір є фіктивним тому, що насправді вона мала намір укласти договір дарування щодо спірного будинку, однак через брак коштів 13.12.2000 року вони з ОСОБА_4 уклали саме договір купівлі-продажу жилого будинку, проте гроші за придбання будинку, братові не сплачувала.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 13.12.2013 року розірвано шлюб, що зареєстрований між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, 02.02.1991 року Покровською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис за № 2, що також підтверджується паспортом ОСОБА_3 серія ЕА 957584 від 15.10.2002 року.

06.10.2000 року ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_5 купив житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Покровське, вул. Зарічна, 43, за 6518 грн., які ОСОБА_3 одержав від ОСОБА_5 повністю до підписання договору, що підтверджується договором купівлі-продажу жилого будинку від 06.10.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за №2359.

Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 13.12.2000 року зареєстрованого в реєстрі за №2936, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_2 купила житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Покровське, пров. Попова, 4, за 2240 грн., які ОСОБА_4 одержав від ОСОБА_2 повністю до підписання договору.

Реєстраційне посвідчення Кіровоградське ООБТІ №288 від 14.12.2000 року свідчить, що житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Покровське, пров. Попова, 4, зареєстрований за ОСОБА_2, на праві приватної власності та на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 13.12.2000 року.

Відповідно до трудової книжки серія БТ-ІІ № 1626137 від 09.10.1990 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 09.10.1990 року по 03.10.2016 року з незначними перервами перебував на різних посадах працюючи в різних підприємствах.

Статтею 372 частиною 2 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу спірного жилого будинку №2936, був укладений 13.12.2000 року, а тому вказані правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сімю України в редакції станом на 01.04.1996 року.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно вимог ст.28 Кодексу про шлюб та сімю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

У відповідності до ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обовязку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок набуто сторонами у період зареєстрованого шлюбу у встановленому законом порядку, відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку від 13.12.2000 року, який посвідчений нотаріусом та зареєстровано в реєстрі за №2936, а доводи відповідача стосовно фіктивності вказаного договору належними і допустимими доказами не доведено, а тому спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя в якій кожен із подружжя має рівну частку, тобто позивач має право на 1/2 частку спірного будинку, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Також, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 1280 грн., що відповідає вимогам ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.22, 28, 29 КпШС України, ст.372 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Покровське, пров. Попова, 4.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частку житлового будинку, з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: Кіровоградська область, Кіровоградський район, с. Покровське, пров. Попова, 4.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у сумі 1280 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя