У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 р. м. Кремінна

Справа № 414/230/16-ц

Провадження № 4-с/414/3/2017

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючої судді Тесленко І.О.,

за участю секретаря Бутилкіної Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Кремінського районного суду Луганської області в м. Кремінна цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на дії Києво - Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, -

ВСТАНОВИВ:

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Кремінського районного суду Луганської області зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просять поновити строк для подачі скарги на дії державного виконавця та прийняти її до розгляду; визнати неправомірними та зобов?язати Києво Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області скасувати Постанову про відкриття провадження № 52964891 від 29 листопада 2016 року, Постанову про відкриття виконавчого провадження № 53047716 від 6 грудня 2016 року, Постанову про стягнення виконавчого збору №53047716 від 23 лютого 2017 року та Постанову про стягнення виконавчого збору № 52964891 від 24 лютого 2017 року.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 зазначають, що рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 01.08.2016р. (справа №414/230/16-ц) стягнуто з них в солідарному порядку на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором на загальну суму 147 898,70грн. та 2 218,48грн. судових витрат, з розстрочкою платежу. Згодом, 26.09.2016р. Апеляційний суд Луганської області скасував зазначене рішення в частині розстрочки платежу. Для добровільного виконання вказаних рішень, скаржники звернулись до Державної іпотечної установи (далі - ДІУ) з запитами про надання реквізитів для погашення стягнутої заборгованості й листом від 14 листопада 2016 року отримали відповідні реквізити. Далі, 16 листопада 2016 року, ОСОБА_1 був здійснений платіж у розмірі 80 000,00грн, про що листом від 17 листопада 2017 року повідомлено Державну іпотечну установу та крім того зазначено, що повний розрахунок буде здійснено до 15 грудня 2016 року, так, 15 грудня 2016 року сплачено залишок стягнутої заборгованості у розмірі 70 117,18 грн., про що листом від 21 грудня 2016 року повідомлено Державну іпотечну установу. У грудні від працівників Державної іпотечної установи, заявники дізнались, що ще 07 листопада 2016 року ДІУ були направлені заяви про відкриття виконавчих проваджень до Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області по примусовому виконанню рішення Кремінського районного суду Луганської області від 01.08.2016 р. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, скаржникам стало відомо, що ще 29 листопада 2016 року державним виконавцем винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №52964891 з виконання виконавчого листа №414/230/16-ц, виданого 03.10.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДІУ кредиту на суму 147 898,70 грн. солідарно (надалі по тексту ВП №52964891), а згодом, 06 грудня 2016 року винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №53047716 з виконання виконавчого листа №414/230/16, виданого 03.10.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДІУ боргу в сумі 147 898,70грн. солідарно (надалі по тексту ВП №52960135). Заявники зазначили, що за весь час знаходження виконавчого листа на виконанні жодних дій щодо примусового стягнення коштів державним виконавцем не вчинялось, а вони, як боржники, навіть не отримали постанови про відкриття виконавчих проваджень та дізнались про них від працівників ДІУ вже після того, як вказане рішення суду було виконано ними у добровільному порядку. Враховуючи зазначені обставини, скаржники звернулись до субєкта оскарження з заявою від 06.01.2017 р. у якій просили закрити вище вказані виконавчі провадження. Але, не дивлячись на фактичне виконання в повному обсязі рішення Кремінського районного суду Луганської області від 01.08.2016 р. та рішення Апеляційного суду Луганської області від 26.09.2016 р., та, в порушення п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», ВП 52964891 та ВП 53047716 не були закінчені, більш того, 23 лютого 2017 року в рамках ВП №53047716, головним державним виконавцем винесено Постанову про стягнення виконавчого збору розмірі 14 789,87грн. з боржника ОСОБА_2 та Постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. 24 лютого 2017 року в рамках ВП №52964891 винесено Постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 14 789,87грн. з боржника ОСОБА_1 та Постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. Не погоджуючись з чим, керуючись ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відправили скаргу на імя начальника Києво Святошинського РВДВС та просили скасувати вищевказані постанови. Відповіді на зазначену скаргу вони так і не отримали, у звязку з чим вирішили звернутись до суду за захистом порушених прав.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з?явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження, а також постанови про стягнення виконавчого збору.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином.

Представник Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, який був викликаний в передбаченому ЦПК України порядку, вдруге не з?явився в судове засідання, причин неявки або будь-яких пояснень з цього приводу не надав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу.

Суд, дослідивши матеріали скарги та подані заявниками письмові докази, приходить до висновку, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 01.08.2016р. (а.с. 13-14) було задоволено позовні вимоги Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит та вирішено стягнути з останніх в солідарному порядку на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит на загальну суму 147898,70 грн. та розстрочити сплату вказаної суми на 24 місяці по 6162,45 грн., а також стягнути судові витрати по 1109,24 грн. з кожного.

Рішенням Апеляційного суду Луганської області від 26.09.2016р. (а.с.15-17) рішення Кремінського районного суду Луганської області від 01.08.2016 року було змінено та скасовано в частині розстрочки сплати стягнутої з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Державної іпотечної установи заборгованості за договором про іпотечний кредит в сумі 147 898,70 грн.

28 жовтня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з заявою (а.с.18) до Державної іпотечної установи в якій, зокрема, просили надати їм реквізити для сплати заборгованості.

Листом Державної іпотечної установи Вих. №5645/27/3 від 14.11.2016р. (а.с.19-20), заявникам було повідомлено реквізити для сплати заборгованості.

16 листопада 2016 року ОСОБА_1 було сплачено на користь Державної іпотечної установи заборгованість в сумі 80 000,00грн., та 15 грудня 2016 року 70117,18 грн., а загалом 150 117,18 грн., що підтверджується квитанціями №№ 19237677, 19875840 від 16.11.2016р. та 15.12.2016 р. відповідно, про що вона повідомила Державну іпотечну установу листами від 16.11.2016р. та 21.12.2016 р. (а.с. 21-23)

Листом від 5 січня 2017 року № 76/27/3 Державна іпотечна установа повідомила ОСОБА_1 про наявність заборгованості за судовими витратами за подання апеляційної скарги, нарахованим відсоткам та авансовому внеску по виконавчому провадженню (а.с.24). Саме з цього часу, як зазначають заявники, останні дізналися про наявність виконавчого провадження відносно них, оскільки жодних документів вони не отримували та сплачували борг в добровільному порядку, а ДВС ніяких дій щодо примусового виконання рішення не вчинювала.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 29.11.2016р. (а.с.29), державним виконавцем Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження (ВП №52964891) за виконавчим листом №414/230/16-ц, виданим 03.10.2016р. Кремінським районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи кредиту на суму 147 898,70 грн.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2016 року (а.с.30) державним виконавцем Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження (ВП №53047716) за виконавчим листом №414/230/16-ц, виданим 03.10.2016 р. Кремінським районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Державної іпотечної установи кредиту на суму 147 898,70 грн.

Таким чином, як вбачається з Постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.11.2016р. та Постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2016 року, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з боржників суми заборгованості в повному обсязі без врахування її погашення ОСОБА_1 16.11.2016р. в сумі 80 000,00грн. Сума виконавчого збору в зазначених постановах також розраховано невірно, в розрахунку від загальної, а не фактичної заборгованості боржників перед Державною іпотечною установою на час відкриття виконавчих проваджень та у подвійному розмірі.

Постановою про стягнення виконавчого збору від 23.02.2017р. (а.с.32), державним виконавцем Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби було постановлено стягнути з ОСОБА_2 виконавчий збір в сумі 14 789,87грн.

Постановою про стягнення виконавчого збору від 24.02.2017р. (а.с.34), державним виконавцем Києво Святошинського районного відділу державної виконавчої служби було постановлено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір в сумі 14 789,87грн.

Таким чином, з боржників була стягнута подвійна сума виконавчого збору, який був невірно визначений державним виконавцем як в постанові про відкриття виконавчого провадження так і в постанові про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України,цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до ч.ч.1, 2 ст.27 зазначеного закону, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Як вбачається ч.3 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

П.8 розділ ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. №512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. за №489/20902, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується з суми, яка не була сплачена боржником до відкриття виконавчого провадження.

Судом було встановлено, що на момент винесення державним виконавцем постанов про відкриття виконавчого провадження від 29.11.2016р. та 06.12.2016р. заборгованість була вже заявниками частково погашена в сумі 80 000,00грн. Тож, станом на момент відкриття виконавчих провадження існувала тільки в сумі 67 898,70грн.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Тож, нарахування та стягнення з боржників суми виконавчого збору з загальної суми заборгованості, визначеної в виконавчому листі з кожного з боржників, тобто в подвійному розмірі, суперечить вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.2 ст.18 вказаного Закону виконавець зобовязаний зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

Частиною 4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Як вбачається зі ст. 28 вказаного Закону, обов?язком державного виконавця є також надсилання постанов виконавця та інших документів виконавчого провадження до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження простою кореспонденцією або вони доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню зокрема у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При вирішення даного спірного питання суд приймає до уваги правові позиції, які викладені в Постановах Пленуму ВССУ № 3 від 1 березня 2013 року та № 6 від 7 лютого 2014 року, згідно яких за змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів. Проте, скарги сторони виконавчого провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами ЦПК, підлягають розгляду судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим судом, що видав виконавчий документ. Інші учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року №14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заявники є боржниками перед Державною іпотечною установою згідно рішення суду від 1 серпня 2016 року на суму 147898,70 грн. Боржники суму заборгованості частково у розмірі 80 000 грн погасили до відкриття виконавчих проваджень по справі 29 листопада та 6 грудня 2016 року, а саме 16 листопада 2016 року, а також після відкриття виконавчого провадження у справі 70117,18 грн. 15 грудня 2016 року. Таким чином, при відкриті виконавчого провадження сума стягнення, зазначена в постанові про відкрття виконавчого провадження, перевищує фактичну наявну суму боргу перед Державною іпотечною установою, що є невідповідністю нормам чинного законодавства. Більш того, виконавче провадження відкрите на суму, яка перевищує фактичну заборгованість вдвічі, при цьому стягувач повинен був своєчасно повідомити державного виконавця про настання такої події, як фактичне часткове погашення заборгованості в добровільному порядку. Підтвердити або спростувати ті обставини, що постанови про відкриття провадження боржникам не направлялися суду не вбачається можливим, оскільки жодних заперечень та доказів на їх підтвердження суб?єкт, дії якого оскаржуються, не надав.

Державним виконавцем безпідставно було в постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено суму виконавчого збору 14789,87 грн. з кожного з боржників. Таким чином, згідно вказаних постанов про відкриття виконавчого провадження загальна сума виконавчого збору склала 14789,87 * 2 = 29579,74 грн., що є 20 % від суми стягнення. Таке ж визначення розміру виконавчого збору було зазначено і в постановах про стягнення виконавчого збору, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Отже, постанови про відкриття виконавчого провадження №№52964891, 53047716 від 29 листопада та 6 грудня 2016 року, а також постанови про стягнення виконавчого збору за таким ж номерами від 23 та 24 лютого 2017 року прийняті всупереч Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд вважає за необхідне скасувати їх з зазначених в мотивувальній частині мотивів, а Києво - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області має прийняти відповідне закону рішення щодо відкриття виконавчого провадження та / або стягнення виконавчого збору з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин та вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. Про стягнення жодних з видів витрат учасниками процесу заявлено не було.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 386 - 389 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на дії Києво - Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області задовольнити.

Визнати неправомірними та скасувати постанови про відкриття виконавчого провадження №52964891 від 29 листопада 2016р., №53047716 від 6 грудня 2016 року, а також постанови про стягнення виконавчого збору №52964891 від 24 лютого 2017 року, №53047716 від 23 лютого 2017 року та зобов?язати Києво - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області прийняти рішення з даного питання відповідно до вимог законодавства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Кремінський районний суд Луганської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.О. Тесленко