РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун.№759/6078/15-ц

пр.№2/759/92/17

20 листопада 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,

секретаря Чернишук К.О.,

за участю: відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві про усунення перешкод в реалізації права власності,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 р. позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, просить суд зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в реалізації права власності ОСОБА_5 на належні їй на праві власності житловий будинок і земельну ділянку, шляхом припинення самовільного будівництва та знесення новоствореної будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та судові витрати покласти на відповідача, посилаючись на ті підстави, що ОСОБА_3 являється власником 5/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0430 га, що за адресою: АДРЕСА_1, а 3/8 частини даного будинку та суміжна земельна ділянка площею 0,0268 га належить ОСОБА_1 Позивач зазначає, що ОСОБА_1 здійснює незаконне будівництво будівлі за адресою: АДРЕСА_1 на суміжній ділянці із істотним порушенням діючих будівельних норм та правил. Позивач вважає, що дії ОСОБА_1 порушують її права як власника суміжної земельної ділянки та власника частини будинку та порушує її право на вільне та безпечне володіння, користування і розпорядження належній їй частині будинку та суміжною земельною ділянкою, у зв'язку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Позивач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (114, 127).

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду наступного судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідною розпискою, причини неявки суд не повідомив (а.с. 133).

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні перечували проти позовних вимог, просила відмовити у повному обсязі.

Представник відповідача Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 115, 126). 27.06.2017 до суду від представника надійшли письмові пояснення, в яких просить винести рішення відповідно до чинного законодавства за наявними матеріалами справи та слухати справу без участі представника (а.с. 118-119).

Таким чином враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі не з'явившихся осіб.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належить на праві власності 5/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі продажу, що зареєстрований в реєстрі за №1080 від 01.06.2012, витягом про державну реєстрацію прав №34515366 від 15.06.2012, витягом з Державного реєстру правочинів №11399920 від 01.06.2012 (а.с. 5-6, 7, 8).

Крім того, ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0430 га за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, що зареєстрований в реєстрі за №1085 від 01.06.2012, витягом з Державного реєстру правочинів №11400278 від 01.06.2012 та Державним актом НОМЕР_1 (а.с. 16-17, 18, 19-20).

Як вбачається з договору дарування 3/8 частин житлового будинку від 21.08.2004 посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Дмитрієвою Т.М., 3/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 (а.с. 23-23А).

Відповідно до Державного акту на право власності за земельну ділянку НОМЕР_2, земельна ділянка площею 0,0268 га, що за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 (а.с. 21-22).

Згідно вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Однак, у ст. 13 Конституції України закріплено, що власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться й у статті 319 ЦК України.

Власність не тільки надає переваги тим, хто її має, а й покладає на них певні обов'язки. Це конституційне положення пов'язане з принципом поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об'єктами власності. Власність зобов'язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення і не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобов'язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об'єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства.

Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Позивач зазначає, що відповідач здійснює незаконне будівництво будівлі за адресою: АДРЕСА_1 на суміжній ділянці із істотним порушенням діючих будівельних норм та правил, у зв'язку з чим виник спір.

14.06.2013 Департамент містобудування та архітектури Київської міської ради видав ОСОБА_1 будівельний паспорт та схему забудови земельної ділянки, в якому зазначено, що будівельний паспорт забудови земельної ділянки визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 кв.м, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення земельної ділянки (а.с. 34-37).

Також, ОСОБА_1 зверталась з повідомленням про початок виконання будівельних робіт до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві, Святошинську РДА та ГУДНС України в м. Києві, що підтверджується відповідними штемпелями на повідомленні (а.с. 38).

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Крім цього, позивач зазначає, що відповідач порушує її права як власника суміжної земельної ділянки та власника частини будинку.

Однак, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 неодноразово надавала відповідачу згоду на реконструкцію житлового будинку, що підтверджується згодами від 17.12.2013, 19.12.2013 та 14.01.2014 (а.с. 31, 32, 33).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Норма даної статті встановлює, що доказування є обов'язком сторони. Суд не вправі вимагати у сторін надавати докази. Саме позивач повинен доказати факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач же повинен доказати ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову. Таким чином, розподіл обов'язків щодо доказування у цивільній справі здійснюється на підставі одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч. 3 ст. 10 ЦПК України).

Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність обставин, на які посилається ОСОБА_3 як на підставу своїх вимог, та відсутність порушення будь-яких прав та свобод позивача відповідачем, тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 213 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві про усунення перешкод в реалізації права власності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: