РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/9285/16-ц

Провадження № 2/643/717/17

14.06.2017 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді - Сиротникова Р.Є.

За участю секретаря Новакової Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту №833/33-27/33/7-328 від 16.11.2007 року (далі - Кредитний договір від 16.11.2007 р.); за договором кредиту №833/33-27/33/8-327 від 28.07.2008 року (далі - Кредитний договір від 28.07.2008 р.) у сумі 17,348,923 грн. 72 коп.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 16.11.2007 року укладено кредитний договір №833/33-27/33/7-328 на суму 130000,00 (сто тридцять тисяч) доларів США, зі сплатою 13,5 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості 05.11.2017 року; 28.07.2008 року кредитний договір №833/33-27/33/8-327 на суму 225000,00 (двісті двадцять п'ять тисяч) доларів США, зі сплатою 14% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості 04.07.2018 року.

Відповідно до Додаткової угоди №1 про внесення змін до кредитного договору №833/33-27/33/8-327 від 28.07.2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 14,5 % річних, починаючи з 21.10.2008 року.

Позивач виконав свої зобов'язання за обома договорами кредиту належним чином.

Відповідач, в свою чергу, взяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, комісій, а також сплати неустойки (пені, штрафу), у разі невиконання кредитних зобов'язань у визначений термін. Відповідач неодноразово порушував строки повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

05.06.2014 року відповідачу, ОСОБА_1, направлено вимогу про виконання зобов'язань про погашення простроченої заборгованості за договором кредиту. Однак, відповідачем зобов'язання щодо повернення заборгованості за договором кредиту виконано не було, в зв'язку із чим станом на 19.07.2016 року заборгованість за договором кредиту №833/33-27/33/7-328 від 16.11.2007 року складала 246092,79 доларів США, що, в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складало 6117026,25 грн.

05.06.2014 року відповідачу, ОСОБА_1, направлено вимогу про виконання зобов'язань про погашення простроченої заборгованості за договором кредиту. Однак, відповідачем зобов'язання щодо повернення заборгованості за договором кредиту виконано не було, в зв'язку із чим станом на 19.07.2016 року заборгованість за договором кредиту №833/33-27/33/8-327 від 28.07.2008 року складала 451868,09 доларів США, що, в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складало 11231897,47 грн.

В зв'язку із викладеним, позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду.

Представник позивача Темнюкова М.І., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, до його початку звернулась до суду із заявою, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила стягнути з ОСОБА_1 загальну заборгованість за Кредитним договором від 16.11.2007 р. та Кредитним договором від 28.07.2008 р.

Відповідач та його представник, який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, - ОСОБА_3, в судове засідання не з'явились, до його початку подали до суду письмові заперечення проти позову в яких просили суд застосувати до вимог банку строки позовної давності.

Так, в обґрунтування своїх заперечень, відповідач та його представник зазначили, що між сторонами дійсно 16.11.2007 р. та 28.07.2008 р. укладено вказані кредитні договори, за умовами яких відповідач повинен щомісяця у розмір та в строк, визначені в кожному з кредитних договорів та в додатковій угоді повертати відповідні частки кредитів.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з боку відповідача мали місце порушення Кредитного договору від 16.11.2007 р починаючи з 31 січня 2009 року; Кредитного договору від 28.07.2008 р. починаючи з 31 січня 2009 року.

Таким чином, відповідачем з 31 січня 2009 року порушено умови Кредитного договору від 16.11.2007 р.; з 31 січня 2009 року умови Кредитного договору від 28.07.2008 р.

З урахуванням наведеного, представник відповідача вважав, що у суду є всі підстави для застосування позовної давності за вимогами банку та просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, ознайомившись із заявами представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 16.11.2007 року укладено кредитний договір №833/33-27/33/7-328 на суму 130000,00 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості 05.11.2017 року; 28.07.2008 року кредитний договір №833/33-27/33/8-327 на суму 225000,00 доларів США, зі сплатою 14 % річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості 04.07.2018 року. 21.10.2008 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до кредитного договору №833/33-27/33/8-327 від 28.07.2008 року, яким встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 14,5 % річних, починаючи з 21.10.2008 року. Вказані факти підтверджено матеріалами справи - копією кредитних договорів та копією додаткової угоди (а.с. 19-26; 29-34; 40).

З наданого позивачем розрахунку вимог банку (а.с. 12-15) вбачається, що обов'язок зі сплати процентів за кредитом відповідач порушив вперше 31.01.2009 року, не сплативши суму процентів за кредитом в передбачений Додатковою угодою №1 від 21.10.2008 р. до Кредитного договора від 28.07.2008 року строк і порядок; та 31.01.2009 року, не сплативши суму процентів за кредитом в передбачений Кредитним договором від 16.11.2007 року строк і порядок .

Таким чином, суд вважає, що позивачу стало відомо про порушення ОСОБА_1 обов'язку з повернення процентів за Кредитним договором від 16.11.2007 року 31.01.2009 року; про порушення ОСОБА_1 обов'язку з повернення процентів за Кредитним договором від 28.07.2008 року 31.01.2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно Правової позиції Верховного суду України у справі №6-154цс15 у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Відповідно до ст. 265 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтями 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік.

Відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» - при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Ч.3,4 ст. 267 ЦК України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем зроблена відповідна заява про застосування судом позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлені позивачем вимоги виходять за межі встановленої ст. 256 ЦК України строків позовної давності. А саме: вимоги по стягненню кредитних коштів за Кредитним договором від 28.07.2008 року та Кредитним договором від 16.11.2007 року - за межі трирічного строку позовної давності; вимоги по стягненню процентів та штрафних санкцій Кредитним договором від 28.07.2008 року та Кредитним договором від 16.11.2007 року - за межі однорічного строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що позивачем не доведено, що позовна давність була збільшена за домовленістю сторін, а також не обґрунтовано її переривання, зупинення перебігу чи пропущення з поважних причин, і таких обставин не встановлено судом, в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» слід відмовити в повному обсязі в зв'язку зі спливом строку позовної давності як за вимогою про стягнення кредитних коштів, так і за вимогами про сплату процентів та штрафних санкцій.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.267, 526, 257, 258, 265, 530, 533, 536, 611, 612, 629 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Суддя Р. Є. Сиротников