Головуючий в І інстанції Потапенко А.В.
Єдиний унікальний № 374/84/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Ржищів

Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Потапенка А.В.,

за участі:

секретаря - Маламан Я.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ржищівської міської ради Київської області, третя особа - Ржищівськька міська державна нотаріальна контора, про продовження строку на прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із уточненим у подальшому позовом (а.с. 32), посилаючись на те, що 26 травня 1980 року помер її рідний брат ОСОБА_3 Після смерті брата відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі і на будинок, що розташований за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Нова, 32. На момент смерті її брат проживав зі своєю співмешканкою ОСОБА_4, до якої вона звернулася з приводу подальшої долі будинку, оскільки брат позичив кошти та не встиг їй їх повернути. ОСОБА_4 повідомила позивачу, що брат зробив на неї заповіт і будинок належить тільки їй. У зв'язку з цим вона була переконана, що був дійсно написаний заповіт, а також у зв'яку з виїздом на тривалий час до іншої країни, вона не вчиняла будь-яких спрямованих дій на оформлення спадщини. У квітні 2017 року, під час поминальних днів від знайомих позивач дізналася, що колишня співмешканка її брата ОСОБА_4 померла, а будинок перебуває у занедбаному стані. 24 квітня 2017 року адвокат за її зверненням перевірив права власності на будинок брата і з'ясувалося, що власником будинку до цього часу є померлий брат позивачки. Саме тоді вона зрозуміла, що ОСОБА_4 ввела її в оману щодо наявності заповіту на її ім'я на будинок брата та дізналася про порушення її права на отримання спадщини. Того ж дня позивач звернулася до Ржищівської міської державної нотаріальної контори з питанням щодо прийняття спадщини, однак отримала лист з роз'ясненням про необхідність звернення до суду для продовження строку для прийняття спадщини згідно ст.ст. 549, 550 ЦК УРСР 1963 року.

Враховуючи викладене вище, позивач, посилаючись на ст. ст. 6, 524, 530, 550 ЦК УРСР 1963 року, просила продовжити їй на 2 місяці строк для прийняття спадщини після смерті її брата ОСОБА_3, який помер 26 травня 1980 року.

У судовому засіданні позивач та її представник уточнені позовні вимоги підтримували та просили їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 пояснив, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем була їхня мати ОСОБА_5. Вона була у неприязних стосунках з ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_4 повідомила про заповіт на будинок, тому позивач була переконана у наявності заповіту та про спадщину не цікавилась. Коли у квітні 2017 року вона дізналась про смерть співмешканки брата - ОСОБА_4, тоді з'ясувалось, що згідно витягу з реєстру будинок досі належить ОСОБА_3

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_1 пояснила, що вона під час поминальних днів у квітні 2017 року дізналась, що співмешканка брата ОСОБА_4 померла у вересні 2016 року. Брат за свого життя позичав у неї грошові кошти для будівництва спірного будинку, однак, стався нещасний випадок і брат загинув, гроші повернути не встиг. З ОСОБА_4 вони домовились, що вона поверне позичені гроші, але не повернула. Братові надгробний пам'ятник вона звела за свої гроші. Спадщиною після смерті брата вона не цікавилась, оскільки вважала, що він залишив заповіт на свою співмешканку ОСОБА_4 Починаючи з 1982 року вона з ОСОБА_4 не спілкувалась, але знає, що ОСОБА_4 постійно проживала у будинку її брата ОСОБА_3 Сусідка повідомила, що ОСОБА_4 обмовилась про спадкоємство ОСОБА_1. Також позивач пояснила, що на даний час будинок знаходься у незадовільному стані, потребує ремонтних робіт без будь-якого догляду, надвірні споруди зруйнувалися, будинок був відключений від постачання газу. На підтвердження зазначених обставин позивач надала у судовому засіданні фотографії будинку із надвірними спорудами та акт про відключення від газопостачання.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засідання пояснив, що він є сином ОСОБА_1 Знає, що його мати позичала гроші дядькові ОСОБА_3, він їх передавав. Потім у 1980 році його призвали до армії. Він знає, що був нещасний випадок із його дядьком і той загинув. Співмешканка дядька - ОСОБА_4 переконала їх про наявність заповіту на її ім'я, тому його мати не зверталась із заявою про прийняття спадщини. Частиною майна дядька вона розпорядилась самостійно, - продала автомобіль та мотоцикл. Коли під час поминальних днів у квітні 2017 року вони дізнались, що ОСОБА_4 померла, тоді з'ясували, що власником будинку залишався брат матері ОСОБА_3 Інших родичів немає, шлюб з ОСОБА_4 зареєстрований не був, тому його мати - ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без участі представника.

Представник Ржищівської МДНК у судове засідання не з'явився, подавши заяву, в якій проти позову не заперечував, просив розглядати справу без участі представника.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про народження, серії ІV- ЯР № 098201 від 09 грудня 1958 року встановлено, що ОСОБА_5 народилась 18 листопада 1942 року, її батьком є ОСОБА_7, матір'ю ОСОБА_8 (а.с.6).

22 вересня 1973 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9, після одруження прізвище дружини - ОСОБА_9 (а.с.7).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України № 1 від 26 квітня 2017 року, встановлено, що ОСОБА_3 народився 24 квітня 1934 року, його батьком є ОСОБА_7, матір'ю є ОСОБА_8 (а.с.8).

Згідно дублікату свідоцтва про смерть, серії І-ОК № 401122 від 26 квітня 2017 року, виданого Ржищівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Київській області встановлено, що ОСОБА_3 помер 26 травня 1980 року (а.с.9).

Позивач є спадкоємцем другої черги після смерті свого брата ОСОБА_3

Судом встановлено що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на житловий будинок, що розташований за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Нова, 32, що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8494007 від 17 листопада 2004 року (а.с. 10).

Позивач протягом встановленого законодавством строку не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Звернувшись до Ржищівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_1 отримала лист нотаріуса Ржищівської міської держнотконтори ОСОБА_10 від 26 квітня 2017 року № 181/01-16, у якому їй роз'яснено, що вона пропустила визначений законом шестимісячний строк на прийняття спадщини після померлого 25 травня 1980 року брата - ОСОБА_3 (а.с. 12, 35).

Відповідно до частин 4-5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до розяснень, що містяться в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Частина 1 статті 550 ЦК Української РСР встановлює, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Передбачений ст. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску.

Пунктом 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року, чинної на час відкриття спадщини, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу УРСР).

Однак, як встановлено з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 85947065 від 26 квітня 2017 року (а.с.10-11), нерухоме майно - домоволодіння за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Нова, 32, належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

Тобто, спадщину після смерті 26 травня 1980 року ОСОБА_3 спадкоємці не приймали.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 № 4 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" передбачений ст.549 ЦК шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеногостроку.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом було встановлено, що позивач не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк з поважних причин, оскільки перебувала тривалий час за кордоном, проживає не за місцем знаходження спадщини, та була переконана, що будинок належить колишній співмешканці померлого брата.

Крім того, суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_3 з 1980 року відкрилась спадщина на спірний житловий будинок за адресою: Київська обл., м. Ржищів, вулиця Нова, будинок 32. З часу відкриття спадщини (1980 рік) та станом на день формування інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 квітня 2017 року спірний будинок належить померлому ОСОБА_3Й, тобто протягом багатьох років жоден із заінтересованих осіб не цікавився цим спадковим майном. Водночас держава в особі територіальної громади зобовязана забезпечити належне правове регулювання відносин по виявлення неприйнятої спадщини і відповідальна по охороні спадкового майна, однак як встановлено із матеріалів справи будь-яких дій по виконанню вказаних вище зобов'язань здійснено не було.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 з поважних причин пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_3 до Ржищівської МДНК, тому є підстави для продовження для прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст. 524, 530, 549, 550 ЦК УРСР (від 18 липня 1963 року), ст. ст. 10, 11, 57-59, 60, 213-215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити у повному обсязі.

Продовжити ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, строк на 2 (два) місяці для прийняття спадщини після смерті її брата - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 26 травня 1980 року, обчислюючи строк з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ржищівський міський суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення виготовлено 15 червня 2017 року.

Суддя