Справа № 752/2101/17
Провадження №: 2-о/752/120/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне територіальне Управління юстиції у м. Києві,

встановив:

27.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне територіальне Управління юстиції у м. Києві. Просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є одна і та сама особа, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Васильків, Київської області є рідною матір»ю заявника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Магдебург, Германія.

16.05.2017 року представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав уточнену заяву про встановлення факту, що має юридичне значення.

В обґрунтування заявлених вимог, з урахуванням уточнень, заявником зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його мати - ОСОБА_3 Після її смерті він звернувся з заявою про прийняття у спадок належного його матері при житті майна. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки у заповіті складеному його ж матір'ю за життя його прізвище зазначено «ОСОБА_3», а у паспорті його ж прізвище зазначено «ОСОБА_3».

Просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що «ОСОБА_1» та «ОСОБА_1» є однією і тією ж самою особою. Встановлення зазначеного факту заявнику необхідно для отримання спадкового майна після смерті матері.

У судовому засіданні представник заявника відсутній, звернувся до суду з заявою про завершення розгляду заяви за його та заявника відсутності, просив задовольнити заявлені вимоги з урахуванням уточнень, встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що «ОСОБА_1» та «ОСОБА_1» є однією і тією ж самою особою.

Представник заінтересованої особи - Головного територіального Управління юстиції у м. Києвів судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи заінтересовану особу повідомлено належним чином.

Зважаючи на викладене, суд ухвалив завершувати розгляд справи за відсутності заявника та заінтересованої особи.

Врахувавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3 (а.с. 43-44).

Заявник ОСОБА_1 звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 за заповітом.

Судом також встановлено, що на випадок своєї смерті ОСОБА_3 14.01.2000 року залишено заповіт на ім'я сина ОСОБА_2. Зазначений заповіт посвідчено державним нотаріусом Другої Київської Державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за № 5-333 (а.с. 15).

Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено прізвище померлої «ОСОБА_3», а у заповіті «ОСОБА_3» та заповідає «ОСОБА_1, а спадкоємець «ОСОБА_1, тобто неможливо встановити чи заповіт складено саме померлою ОСОБА_3, а також чи саме на ОСОБА_1, який подав заяву про прийняття спадщини (а.с. 42).

ОСОБА_1 просить встановити факт, що має юридичне значення, посилаючись на те, що він є сином померлої, що підтверджено даними його свідоцтва про народження та даними паспортів його та його матері, однак заповіт складений його матір'ю містить дані щодо їх прізвища «ОСОБА_3», а тому він позбавлений можливості отримати спадщину.

За правилами ст. 234 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За даними паспорту серії НОМЕР_1 яким документовано заявника, викладеного українською мовою його прізвище зазначено «ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Магдебург, Германія (а.с. 8).

Відповідно до змісту свідоцтва про народження заявника, викладеного російською мовою «ОСОБА_1» народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року, батьками якого є - батько - «ОСОБА_10», мати - «ОСОБА_3» (а.с. 11).

За даними паспорту матері заявника серії НОМЕР_2 прізвище останньої - ОСОБА_3

Як видно зі змісту експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/168-а складеного 22.12.2016 року експертом, кандидатом філологічних наук ОСОБА_7 - українські записи прізвища «ОСОБА_1» (паспорт, запис ОСОБА_1) та «ОСОБА_3» (заповіт, запис ОСОБА_3; ОСОБА_2), а також запис російською мовою «ОСОБА_8» (зазначений паспорт; запис ОСОБА_8, мать ОСОБА_9) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності між документальними записами прізвища виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм при його міжмовних перетвореннях під впливом орфоепії контактних слов'янських мов, зокрема російської. Згідно з чинними правилами, нормативний запис прізвища українською мовою - «ОСОБА_3» (а.с. 14).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду з вимогою про встановлення фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

На думку суду, представником заявника доведено, що прізвище особи «ОСОБА_3», яка 14.01.2000 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 5-333 та прізвище особи на користь якої складено заповіт «ОСОБА_3» було зазначено помилково при перекладі прізвищ з російської мови на українську, правильним є прізвище спадкодавця і спадкоємця за цим заповітом «ОСОБА_3».

Отже, заявлені вимоги щодо встановлення факту, що має юридичне значення, який необхідно встановити для реалізації заявником своїх прав на отримання спадкового майна після смерті його матері, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 234, 235, 256, 10, 11, 60, 208, 213 ЦПК України, суд-

вирішив:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне територіальне Управління юстиції у м. Києві, задовольнити.

Встановити, що спадкодавець за заповітом складеним 14.01.2000 року та посвідченим державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 5-333 «ОСОБА_3» та померла «ОСОБА_3» є одна і та сама особа і спадкоємець «ОСОБА_1» і «ОСОБА_1», який звернувся з заявою про прийняття спадщини за цим же заповітом є одна і та сама особа.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разу подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Плахотнюк К.Г.