22-ц/775/219/2017(м)
Категорія 30 Головуючий у 1 інстанції Мохов Є.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Гаврилової Г.Л., Ткаченко Т.Б.,

з участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 07 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

23 листопада 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та майнової шкоди заподіяної в результаті ДТП. Посилався на те, що 21 квітня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода під час якої було пошкоджено його автомобіль. Учасником ДТП був ОСОБА_3, якого постановою Волноваського районного суду Донецької області від 28 липня 2016 року визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивачу була спричинена майнова шкода в сумі 5 618,00 грн., яка складається з 4 018,00 грн. - витрати на відновлення автомобіля, 1 600 грн. витрати на паливо, а також заподіяна моральна шкода в розмірі 50 000 грн. Страхова компанія UNIQA, з якою у відповідача укладений договір обов*язкового страхування, частково відшкодувала позивачу збитки на ремонт його автомобіля в сумі 2 170,26 грн. Решту суми 3 447,74 грн. (1847,74+1600) та моральну шкоду позивач просив стягнути з відповідача, як з винної особи.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 07 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування майнової шкоди 1 000 грн. та на відшкодування моральної шкоди 500 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати 54,02 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, заперечення проти апеляційної скарги ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що представлений позивачем акт прийому-передачі виконаних робіт від 15 серпня 2016 року по ремонту автомобіля не підтверджує проведену оплату за ремонт автомобіля на суму 4 018 грн. і розмір моральної шкоди - 50 000 грн., позивачем також не доведений.

З висновками суду не можна не погодитися.

Судом встановлено, що 21 квітня 2016 року о 17.00 год. ОСОБА_3, керуючи автомобілем ЗАЗ-ДЕУ Т13110, державний реєстраційний номер АН 2949ВІ, який належить ОСОБА_5, та рухаючись в м. Волноваха по вул. 1-го Травня в районі буд.№1, не обрав безпечну дистанцію та інтервал і в районі перехрестя вул. 1-го Травня та вул. Центральна скоїв зіткнення з автомобілем SKODA OCTAVIA A5, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який рухався у попутному напрямку. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.27).

28 липня 2016 року постановою Волноваського районного суду Донецької області ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.27).

Постановою від 30 червня 2016 року кримінальне провадження №0000554 від 22 квітня 2016 року за фактом ДПТ закрито, за відсутністю ознак кримінального правопорушення (а.с.27).

Встановлено, що між відповідачем ОСОБА_3 та страховою компанією UNIQA 29 квітня 2015 року було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/4145070, яким було забезпечено транспортний засіб ЗАЗ-ДЕУ Т13110, державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Строк дії договору до 29 квітня 2016 року включно (а.с.24).

З листа страхової компанії UNIQA від 13 вересня 2016 року вбачається, що страхова компанія перерахувала на рахунок позивача оцінену шкоду - суму страхового відшкодування в розмірі 2 170,26 грн. (а.с.30).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (далі - Закон) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається зі справи, обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_2 послався на те, що сума відновлення первинного стану його автомобіля SKODA OCTAVIA А5 становить 4 018 грн. і підтвердженням цьому є акт прийому - передачі виконаних робіт від 15 серпня 2016 року.

В суді апеляційної інстанції позивач вказав, що автомобіль він відремонтував, однак оригінал акту виконаних робіт та будь-яких документів на підтвердження оплати коштів за ремонт автомобіля приватному підприємцю ОСОБА_6 він суду представити не може.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На сторони покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (стаття 60 ЦПК України).

При цьому, частина 4 статті 60 ЦПК України визначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права та судом не повно зясовані обставини справи, що мають значення для справи, оскільки розмір заподіяної шкоди 4018 грн. позивачем не доведений.

Тому, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції належним чином встановив в повному обсязі фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, надав належну оцінку наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.

Представлений позивачем акт, за відсутності інших обєктивних доказів понесених витрат по оплаті, фіскальні чеки на придбання палива, в тому числі, виписані на імя іншої особи, ніж позивач, не можуть слугувати безумовною підставою для стягнення з ОСОБА_3 3 447,74 грн.

Посилання на те, що судом не досліджені фіскальні чеки, письмові та речові докази, висновки експертів та не допитані свідки необґрунтовані, оскільки з рішення суду вбачається, що оцінка представленим письмовим доказам надана, а клопотання позивача про допит свідків у справі відсутнє.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна та відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності й справедливості.

Згідно з положеннями статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала,якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно із роз'ясненнями, наданими у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

В рішенні суду, відповідно до вказаних норм матеріального права та з урахуванням вимог процесуального права, наведені обґрунтування та висновки, за яких суд вважав, що вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. підлягають частковому задоволенню сумі 500 грн. Зі справи вбачається, що внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження батько позивача ОСОБА_7, однак він не передавав позивачу повноважень представляти його в суді з вимогами про відшкодування моральної шкоди, тому доводи скарги про неврахування цих обставин при визначені судом розміру моральної шкоди, є безпідставними.

Долучення до матеріалів справи довідки територіального сервісного центру № НОМЕР_3 МВС в Донецькій області щодо кількості автомобілів зареєстрованих за позивачем не змінює правових висновків щодо наявності підстав для відповідальності ОСОБА_3 і не є тим порушенням, яке призвело до ухвалення неправильного рішення у справі (а.с.39).

Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди відповідає наведеним позивачем обґрунтуванням моральних страждань та обставинам справи.

Колегія вважає, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, оцінив представлені сторонами матеріали за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності та дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 за рахунок винного у ДТП ОСОБА_3, який цих обставив не заперечує.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Зважаючи на те, що відповідач судове рішення, в частині стягнення з нього франшизи, не оскаржує та фактично виконав його, про що він зазначив в суді апеляційної інстанції, колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 1000 грн.франшизи.

В рішенні повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду позивачем апеляційному суду не надано.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: Г.Л.Гаврилова

ОСОБА_8