Справа № 357/1776/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Антко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква в залі суду № 6 цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 і від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка вказувала на те, що після розірвання шлюбу її син проживає разом з нею і знаходиться на її матеріальному утриманні, вона належним чином піклується про стан здоров'я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач проживає окремо, участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, матеріальну допомогу надає виключно у розмірі призначеному судом аліментів, а тому позивачка просила в судовому порядку надати дозвіл на виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України - до країн: Швеції, Польщі, Німеччини та Данії, без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_3, строком з 26.05.2017 року до 26.06.2017 року в супроводі бабусі дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

В судове засідання позивачі не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, направили до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали та просили проводити розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач до суду не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо тимчасового виїзду дитини за кордон, просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Третя особа до суду свого представника не направила, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі.

Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Так, по справі встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 23.03.2010 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 виховує сина сама, відповідач проживає окремо, допомоги дитині не надає. Також у своїй заяві позивачка зазначає, що має намір оздоровити дитину поза межами України.

Так, за ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є, зокрема, проїздний документ дитини.

А згідно з ч.2 ст.4 цього Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України без згоди та супроводу другого з батьків (п. 2-2). Документом на право перетинання дитиною державного кордону є проїзний документ дитини (п. 2). Слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724 до Правил перетинання державного кордону внесено зміни та затверджено їх нову редакцію. Змістовно зазначені положення не змінено, але в новій редакції їх викладено відповідно в п. 2 та 4-2.

На виконання ст. 7 Закону, Кабінетом Міністрів України постановою від 31 березня 1995 р. № 231 затверджено Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення. У п. 18 зазначається, що оформлення паспорта (проїзного документа) здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, із ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчується нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

За змістом п. 4-2 Правил перетинання державного кордону виїзд дитини за кордон здійснюється за документами, в яких має бути зазначено державу прямування. Для дитини, яка перебуває у пункті пропуску через державний кордон у супроводі одного з батьків, одним із таких документів є нотаріально посвідчена згода другого з батьків або рішення суду. Тому визначення у рішенні суду при наданні дозволу на виїзд дитини за кордон держави прямування є обов'язковим.

Отже, суд вважає за можливе надати позивачці дозвіл на оформлення документів її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, для тимчасового виїзду за межі України - до країн: Швеції, Польщі, Німеччини та Данії без згоди відповідача, як батька дитини строком з 26.05.2017 року до 26.06.2017 року, в супроводі бабусі дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки це відповідає інтересам дитини.

Керуючись ст.ст. 155, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України від 27.01.1995 року № 57 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), ст.ст. 10, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК України , суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України - до країн: Швеції, Польщі, Німеччини та Данії, без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_3, строком з 26.05.2017 року до 26.06.2017 року в супроводі бабусі дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Дозволити оформлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Б. І. Кошель