Справа № 131/153/17 Провадження № 22-ц/772/1649/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 30 Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Берегового О.Ю., Луценка В.В.

При секретарі: Агеєвій Г.В.

За участю: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 16 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування,

В с т а н о в и л а:

В січні 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ТДВ «СК «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у предявленому обвинуваченні за ст. 286 ч. 2 КК України і призначено йому покарання у виді пяти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_4, загинув її чоловік ОСОБА_5; її визнано потерпілою особою у кримінальному провадженні №0000396.

Такими діями ОСОБА_4, окрім моральної шкоди, їй було завдано й матеріальну шкоду, яка складається з витрат на лікування чоловіка 2 598 грн., витрат на поховання (придбання костюма, труни, вінків, копання могили, замовлення катафалки, поминальні обіди на похорон, девять днів та сорок днів) 21 374 грн. Також під час ДТП було пошкоджено велосипед, на якому їхав чоловік, вартістю 3 609 грн., військовий костюм, вартістю 1 500 грн., взуття берци, вартістю 800 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» за договором страхування № АЕ/5593298. Вона звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, на що отримала письмову відмову, яка мотивована тим, що набрало законної сили рішення Іллінецького районного суду від 28 липня 2016 року у справі № 131/985/16, за яким стягнуто з ОСОБА_4 матеріальну та моральну шкоду.

Проте зазначена відповідачем підстава, за якої їй відмовили у виплаті страхового відшкодування, не передбачена ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

В звязку з цим позивач просила стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування в сумі 27 283 грн.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 16 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ТДВ «СТ «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТДВ «СТ «Домінантна» на її користь страхове відшкодування в розмірі 27 283 грн.

Зазначила, що рішення суду вважає незаконним через невідповідність висновків суду обставинам справи і через порушення норм матеріального й процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити. Пояснив, що чоловік позивача ОСОБА_5 є учасником АТО, приймав безпосередню участь в бойових діях, повернувся живим додому, де згодом загинув в ДТП, яку скоїв пяний водій ОСОБА_4 Його визнано винним, засуджено до позбавлення волі. На даний час він відбуває покарання у колонії. Рішення суду про стягнення із ОСОБА_4 шкоди до виконання не звертали, оскільки у нього відсутнє будь-яке майно і його родичі погрожували позивачу.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (судову повістку отримав 09.06.2017 року, про що свідчить поштове повідомлення), у судове засідання не зявився і не надав письмових заперечень на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що 15 грудня 2015 року о 18.45 год. водій ОСОБА_4, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ 21013», державний номер НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі напрямком с. Китайгород смт. Дашів, на відстані близько 70 метрів у напрямку смт. Дашів Іллінецького району Вінницької області, в умовах обмеженої оглядовості дороги, викликаної темною порою доби, під час здійснення обгону велосипедиста, не переконався в безпечності даного маневру та виїхавши на зустрічну смугу руху, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_5, який рухався в попутному напрямку по правому краю проїзжої частини дороги. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень помер в Іллінецькій ЦРЛ.

Вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у предявленому обвинуваченні за ст. 286 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у виді пяти років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки (а. с. 12-14).

Позивач ОСОБА_3 дружина померлого ОСОБА_5, визнана потерпілою у кримінальному провадженні, що вбачається із вироку суду.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано матеріальну шкоду в загальній сумі 27 283 грн., із яких: 21 374 грн. витрати на поховання (придбання костюма, труни, вінків, копання могили, замовлення катафалки, поминальні обіди на похорон, девять днів та сорок днів); 3 609 грн. вартість пошкодженого під час ДТП велосипеда; 1 500 грн. вартість пошкодженого під час ДТП військового костюма; 800 грн. вартість пошкодженого під час ДТП взуття (а. с. 20-40).

Сума завданої матеріальної шкоди відповідачем ТДВ «СТ «Домінанта» не оспорюється.

Згідно полісу № АЕ/5593298 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 8 вересня 2015 року, укладеного між ТДВ «СТ «Домінанта» та ОСОБА_6, застрахована цивільно-правова відповідальність водія; забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 21013, номерний знак НОМЕР_1; страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого встановлена в розмірі: 100 000 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоровю, 50 000 грн. за шкоду, заподіяну майну; розмір франшизи 1 000 грн. (а. с. 9).

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 28 липня 2016 року, яке набрало законної сили 13 вересня 2016 року, стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 27 283 грн. відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та 200 000 грн. відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди (а. с. 63-65).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання в місцях позбавлення волі та не відшкодував позивачу ОСОБА_3 шкоду, стягнуту з нього зазначеним рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За правилами ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спрямований на регулювання відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За правилами статей 3 і 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 6 цього Закону визначено поняття страхового випадку, яким являється дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно вимог статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкоди, що повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування, потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п. 22.1. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Позивач ОСОБА_3 звернулась до відповідача ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою про виплату страхового відшкодування, на яку 7 грудня 2016 року їй надана відповідь за № 2672 про відмову у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 28 липня 2016 року стягнуто із ОСОБА_4 27 283 грн. відшкодування заподіяної кримінальним порушенням матеріальної шкоди та 200 000 грн. моральної шкоди (а. с. 32).

Стаття 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Це: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку (п. 37.1.1.); вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої ст. 41 цього Закону) (п. 37.1.2.); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обовязків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (п. 37.1.3.); неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоровю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (п. 37.1.4).

Отже відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування з підстави не передбаченої ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції не дав належної оцінки цим обставинам, не врахував, що наявність рішення суду про стягнення матеріальної шкоди із винної особи не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування страховиком в силу ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка містить вичерпний перелік таких підстав.

Крім того, Верховним Судом України при розгляді цивільної справи № 6-2808цс15 у постанові від 20 січня 2016 року висловлена правова позиція, відповідно до якої право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Право потерпілої особи на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпіла особа не була, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілої особи від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Статтею 360-7 ЦПК України визначена обовязковість судових рішень Верховного Суду України, згідно вимог якої висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, при застосування таких норм права.

Отже, позивач наділений правом, а не обовязком на одержання відшкодування шкоди за обома видами зобовязань: деліктним і договірним.

Таке його право не може бути припинене чи обмежене договором чи рішенням суду.

Праву позивачу відповідає обовязок відшкодування шкоди, покладений на особу, яка завдала шкоди та на страховика.

Одержане потерпілою особою страхове відшкодування від страховика в розмірі, який в повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, припиняє деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Також є помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з тих підстав, що позивач не звернулась до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Так п. 37.1.4. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоровю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

По справі встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася 15 грудня 2015 року, а позивач звернулась до страхової компанії ТДВ «СТ «Домінанта» 27 жовтня 2016 року.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового чи зміни рішення.

Відповідно до частин 3 і 5 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому до стягнення із відповідача на користь держави підлягає судовий збір, що підлягав до сплати за подання до суду позовної заяви, в сумі 640 грн., та судовий збір, що підлягав до сплати за подання апеляційної скарги на рішення суду, в сумі 704 грн.

Керуючись ст. 979, 1187, 1194 ЦК України, ст. 88, 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України,

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 16 травня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_3 27 283 (двадцять сім тисяч двісті вісімдесят три) грн. страхового відшкодування.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» в дохід держави судовий збір, що підлягав до сплати за подання до суду позовної заяви, в сумі 640 (шістсот сорок) грн., та судовий збір, що підлягав до сплати за подання апеляційної скарги на рішення суду, в сумі 704 (сімсот чотири) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7

Судді: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська