Справа № 603/301/17
Провадження №2/603/140/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2017 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Іванчука В. М.

при секретарі Швець Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Монастириської міської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1. Позивач прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем, проте звернувшись у нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно, що підлягає спадкуванню.

Просить визнати за нею право власності на вказане вище спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з»явилася, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить задовольнити.

Відповідач Монастириська міська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, й проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Батьками позивача ОСОБА_1були ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.11.1960 року.

При укладенні шлюбу з ОСОБА_5 позивач змінила прізвище з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_7», про що Монастириським районним відділом ЗАГСу Тернопільської області 18.02.1984 року видано свідоцтво серії НОМЕР_2.

Як вбачається зі змісту інформаційного листа Монастириської міської ради Тернопільської області №375/07-02 від 05.05.2017 року згідно рішення сесії міської ради від 27.01.2000 року ОСОБА_3 надано земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); 0,1800 га - для ведення особистого селянського господарства, облікованих за адресою: АДРЕСА_1.

За даними технічної документації від 05.08.1069 року ОСОБА_3 належало будинковолодіння, розташоване в АДРЕСА_2.

Зі змісту інформаційних даних Монастириської міської ради Тернопільської області щодо зміни адреси (номера будинку та назви вулиці) вбачається, що згідно рішення восьмої сесії міської ради від 13.03.1992 року АДРЕСА_1.

Зі змісту довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №87 від 22.03.2017 року, виданої ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1, розміщено: одноповерховий житловий будинок загальною площею 114,9 кв. м, житловою - 52,7 кв. м, під літерою «А», сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», ворота, хв. № 1, огорожа № 2.

На даний житловий будинок 28.03.2017 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт (ксерокопія технічного паспорта додана до матеріалів справи).

Як убачається зі змісту інформаційного листа КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №114 від 28.04.2017 року дане будинковолодіння не зареєстровано на праві власності за обліком бюро технічної інвентаризації.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 04.10.2013 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Зі змісту довідки №764, виданої 10.04.2017 року виконкомом Монастириської міської ради Тернопільської області, на час смерті спадкодавця ОСОБА_3, який проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня смерті, разом з ним проживали: син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка (позивач) - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зять - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, внук - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, внук - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, а прийняла спадщину, оскільки на момент смерті проживала із спадкодавцем, проте, як вбачається із письмової відповіді Монастириської державної нотаріальної контори №274/01-16 від 23.05.2017 року, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння, що підлягає спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Право власності на житловий будинок набувається в порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, що затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до Листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №12/5-126 від 23.03.1999 року по об»єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття Урядом України документа, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №95 від 19.03.2013 року документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Таким чином, згідно досліджених у судовому засіданні інформаційного листа Монастириської міської ради Тернопільської області №375/07-02 від 05.05.2017 року щодо відведення земельної ділянки під спірне будинковолодіння, технічного паспорта, виготовленого КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» 28.03.2017 року, технічної документації від 05.08.1969 року вбачається, що будинковолодіння по АДРЕСА_1, є приватною власністю, роками зведення якого є 1969 - 1976 роки, розташоване на відведеній для цього земельній ділянці.

Як слідує з технічного паспорта, виданого 28.03.2017 року КП «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації», житловий будинок загальною площею 114,9 кв.м, житловою - 52,7 кв.м під літерою «А», розташований по АДРЕСА_1, збудований у 1976 році.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Ухвалюючи рішення суд приймає до уваги, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1, зведений у 1976 році на відведеній для цього земельній ділянці та належав спадкодавцю ОСОБА_3 Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, відмови від прийняття спадщини не заявляв, а прийняла спадщину, інших спадкоємців, які претендували б на спадкове майно, немає. ОСОБА_6 відмовився від прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3, що підтверджується його заявою від 22.01.2014 року, поданою до Монастириської державної нотаріальної контори.

Як убачається з інформаційного листа №347/01-16, виданого 26.05.2017 року Монастириською державною нотаріальною конторою Тернопільської області, згідно даних спадкового реєстру після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 за заявою позивача ОСОБА_1 від 22.01.2014 року заведено спадкову справу №16 за 2014 рік. Станом на 26.05.2017 року свідоцтва про право на спадщину не видавались (копія спадкової справи додана до матеріалів справи).

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивачем доведено обставини, викладені у позовній заяві, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, а саме на:

- житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до якого входить одноповерховий житловий будинок загальною площею 114,9 кв. м, житловою - 52,7 кв. м, під літерою «А», сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», ворота, хв. № 1, огорожа № 2.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. М. Іванчук