АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 615/1125/16-ц Головуючий суддя І інстанції Токмакова А. П.
Провадження № 22-ц/790/5741/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря - Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 14 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановила :

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 12 вересня 2016 року по справі було відкрито провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 14 серпня 2017 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду про залишення позову без розгляду представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить її скасувати, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та передати справу на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

При цьому послався на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що представник позивача був присутній в судових засіданнях, тому залишення позовної заяви без розгляду порушує норми ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення відповідача та його представника, відповідно до ст. 305 ЦПК України дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги за відсутності позивача та його представника, належним чином повідомлених про розгляд справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Залишаючи позов без розгляду з посиланням на ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд першої інстанції виходив з того, що позивач на протязі майже року в судове засідання не з'являється, причини своєї неявки не повідомляє, повторно не з'явився до суду без поважних причин, що порушує права відповідача, передбачені ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950р.

При цьому суд взяв до уваги, що належним чином повідомлений позивач не з'явився у судові засідання 20.10.2016р., 05.12.2016р., 11.01.2017р., 06.02.2017р., 02.03.2017р., 28.03.2017р., 28.04.2017р., 29.05.2017р., 01.08.2017р., тому внаслідок його неявки суд відкладав свої засідання, визнавши його явку ухвалою від 02.03.2017р. обов'язковою.

При цьому з посиланням на порушення передбаченого у ч. 3 ст. 27 ЦПК України обов'язку, суд вважав, що позивач внаслідок своєї неявки діяла недобросовісно.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками, так як вони є необґрунтованими та не відповідають матеріалами справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з частиною 1 статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Як вбачається з матеріалів справи у провадженні суду справа знаходиться з 26 серпня 2016 року і до теперішнього часу не розглянута.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги, що ОСОБА_3 надала довіреність на право представляти свої інтереси в суді ОСОБА_4 (а.с .15).

Згідно з ст.38 ЦПК України зазначено, що сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Наявна у справі довіреність обмежує права представника лише строком її дії, тобто до 25 серпня 2017р., тому представник позивача мав всі повноваження на ведення справи в суді, і міг вчиняти від імені позивача, яку він представляє, усі передбачені у ст. 27 ЦПК України процесуальні дії сторони у справі (а.с. 15).

Представники сторін мають такі ж самі права, якщо суд вважає, що ці права не тягнуть залишити позов без задоволення, лише з підстав його не доведення.

Згідно наявних в матеріалах справи журналів судового засідання, повноважний представник позивача ОСОБА_4 брав участь у судових засіданнях 05 грудня 2016 року, 02 березня 2017 року, 28 квітня 2017 року, 01 серпня 2017 року (а.с. 50, 62, 75). Тому не можна вважати, що позивач, який діє у процесі в особі свого представника, на день ухвалення про залишення позову без розгляду двічі поспіль не з'являлася у судове засідання, або втратила інтерес до розгляду справи, чи зловживає своїм процесуальним правом.

Тому посилання суду першої інстанції на вищевказані норми ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України та на п. 1 ст. 6 Конвенції щодо права кожного на розгляд справи впродовж розумного строку, є безпідставним.

Той факт, що суд першої інстанції своєю ухвалою зобов'язав позивача особисто з'явитися у судове засідання, такий висновок не спростовує, оскільки закон в контексті передбачених у ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України наслідків не передбачає обов'язкової особистої участі позивача, який має свого представника у процесі.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про залишення позову ОСОБА_3 без розгляду, були відсутні передбачені у вказаних нормах ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України підстави для залишення позовної заяви без розгляду, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України колегія суддів скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції .

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 2 ст. 307, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 14 серпня 2017 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_3 направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя

Судді колегії