Єдиний унікальний номер 235/3949/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1049/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Жданової В.С., Канурної О.Д.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2015 року у справі за заявою Красноармійської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області, заінтересована особа: Красноармійська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання спадщини відумерлою,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2015 року Красноармійська міжрайонна прокуратура в інтересах держави в особі Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області, заінтересована особа: Красноармійська районна державна адміністрація Донецької області, звернулась до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно з державним актом ДН №03821 ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка (пай) в розмірі 5,71 га, вартістю 211728,86 грн., яка розташована на території Сергіївської сільської ради.

Відповідно до актового запису про смерть №11, ОСОБА_2 померла 23 лютого 2009 року.

Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадщина у вигляді вказаної земельної ділянки, яка упродовж встановленого законом строку не було успадкована. Тому прокурор просив визнати спадщину відумерлою та передати земельну ділянку територіальній громаді Сергіївської сільської ради Донецької області.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2015 року заяву Красноармійської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області, заінтересована особа: Красноармійська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання спадщини відумерлою задоволено.

Визнано спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2, що померла 23 лютого 2009 року, і складається з земельної ділянки площею 5,710 га, розташованої на території Сергіївської сільської ради, та належить померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі розпорядження голови Красноармійської районної державної адміністрації №70 від 01.03.2005 року, у межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №88, відумерлою та передано її територіальній громаді Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області.

Із вказаним рішенням не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій просила апеляційний суд скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви Красноармійської міськрайонної прокуратури в інтересах Сергіївської сільської ради Донецької області про визнання спадщини відумерлою.

Доводами апеляційної скарги наведено, що при ухвалені рішення судом першої інстанції не в повному обсязі зясовані обставини справи, що потягло за собою ухвалення незаконного рішення.

Зазначила, що на момент розгляду справи, у суду була відсутня інформація з приводу наявності заповіту складеного ОСОБА_2П на її імя, тому вона не була залучена до участі у справі в якості заінтересованої особи.

Представник заявника прокурора Красноармійської міжрайонної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області, проти задоволення апеляційної скарги не заперечував. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та залишити заяву без розгляду.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1, заявник та представник заінтересованої особи не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить отримання ними телефонограм. Представник заявника надав заяви про розгляд справи за відсутністю заявника, з апеляційною скаргою згодні.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез?явившихся осіб.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню із залишенням заяви без розгляду з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовано норми матеріального й процесуального права, досліджувати докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суд першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Таким чином, зазначеними положеннями цивільного процесуального законодавства на апеляційний суд покладено обов'язок перевіряти законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, встановлені судом фактичні обставини і усувати недоліки, допущені судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та це вбачається з матеріалів справи, що відповідно до актового запису про смерть №11, ОСОБА_2 померла 23 лютого 2009 року (а.с. 3).

Згідно з витягом №1063 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0565 від 27 квітня 2015 року, земельна ділянка 5,71 га, яка знаходиться на території Сергіївської міської ради Красноармійського району Донецької області, має вартість 211728,86 грн., її власник ОСОБА_2 (а.с. 4).

Відповідно до Держакту на право власності на земельну ділянку ДН №03782 від 19 жовтня 2005 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 5,710 га на території Сергіївської міської ради, на підставі розпорядження голови Красноармійської районної державної адміністрації №70 від 1 березня 2005 року (а.с. 6).

З довідки №329 від 22 квітня 2015 року вбачаться, що ОСОБА_2 на момент смерті 23 лютого 2009 року була зареєстрована та постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

З листа №490/01-16 від 8 червня 2015 року видно, що спадщина після смерті ОСОБА_2 не відкривалась, дані про спадкоємців не відомі (а.с. 12).

Відповідно до рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2016 року встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, а саме, на 23 лютого 2009 року, за адресою: місто Красноармійськ (Покровськ), вулиця Шмідта, 12а/33, Донецької області (а.с. 36).

Задовольняючи заяву прокурора Красноармійської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області, суд першої інстанції виходив з того, що спадкоємці не прийняли спадщину після спливу одного року з часу її відкриття.

Проте, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки останній дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Положеннями ст.ст. 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч.1-3 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Тобто правовими підставами визнання спадщини відумерлою можуть бути: фізична відсутність спадкоємців за заповітом та (або) за законом; позбавлення їх права на спадкування або усунення від права на спадкування; відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом; неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом.

Розгляд судом справ про визнання спадщини відумерлою регулюється главою 9 розділу ІV (окреме провадження) ЦПК України.

Згідно із ст. 274 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Статтею 275 ЦПК передбачено, що у заяві про визнання спадщини відумерлою повинно бути наведено відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

Відповідно до ст. 277 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обовязковою участю заявника та з обовязковим повідомленням усіх заінтересованих осіб.

Слід зауважити, що склад заінтересованих осіб визначає суд, такими заінтересованими особами можуть бути спадкоємці, що відмовилися від спадщини, особи, що не прийняли спадщину в силу різних причин та інші особи. Суддя зобовязаний повідомити останніх про час і місце судового засідання.

Згідно з ч. 1 ст. 235 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (ч. 4 ст. 235 ЦПК України).

Згідно роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 ЦПК України залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, яка померла 23 лютого 2009 року, є тіткою ОСОБА_1 по матері, і на день смерті була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, але фактично проживала разом з ОСОБА_1 в місті Покровську по вулиці Шмідта, 12а/33. 16 травня 1990 року померла ОСОБА_2 склала заповіт на користь ОСОБА_1 (а.с. 36, 14 зв. стор.)

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (стаття 1222 ЦК України).

У даному випадку спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1, яка постійно проживала разом із спадкодавцем, починаючи з 3 січня 2007 року по день її смерті, і фактично прийняла спадщину.

Відповідно до частин 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частинами 1 та 3 статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 14 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, за змістом пункту 6 частини третьої статті 295, частини другої статті 303 та пункту 1 частини першої статті 309 ЦПК апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

ОСОБА_1 участі у справі не приймала, тому не мала можливості подати до суду першої інстанції докази на підтвердження інформації щодо спадкової справи.

Суд першої інстанції не зясував фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, належним чином не перевірив чи є спадкоємці за заповітом або за законом після смерті ОСОБА_2, які відповідно до закону прийняли спадщину і, відповідно, не вирішив питання про залучення їх до участі у справі як заінтересованих осіб, та передчасно ухвалив оскаржуване рішення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що існує спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, тому рішення суду підлягає скасуванню, і відповідно до вимог ч. 6 ст. 235 ЦПК України заява залишається без розгляду.

Керуючись ст.ст. 235, 303, 307, 314, 315 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2015 року скасувати.

Заяву Красноармійської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області, заінтересована особа: Красноармійська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання спадщини відумерлою залишити без розгляду.

Роз'яснити Красноармійській міжрайонній прокуратурі в інтересах держави в особі Сергіївської сільської ради Красноармійського району Донецької області, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: