Справа № 130/2977/16-ц Провадження № 22-ц/772/2153/2017Головуючий в суді першої інстанції Сенько Л. Ю.
Категорія 30Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Берегового О.Ю., Панасюка О.С.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., апелянта, позивача ОСОБА_2, розглянув-ши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеля-ційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до органу опіки та піклування Солом'янсь-

кої районної в місті Києві державної адміністрації, служби у справах ді-

тей Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області

про визнання незаконним висновку з питання позбавлення батьківсь-

ких прав, відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринсько-го міськрайонного суду Вінницької області від 10 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

16 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся у Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області з позовом до органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, служби у справах дітей Жме-ринської районної державної адміністрації ( далі - РДА ) Вінницької області про визнання незаконним висновку з питання позбавлення батьківських прав, від-шкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що оскаржуваний висновок зроблений всупереч норм чинного сімейного законодавства України, без обсте-ження умов його проживання, витребування від державних органів інших необ-хідних документів, що стосуються справи ( а. с. 1 ).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19 червня 2017 року до участі у даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів залучені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( а. с. 146 ).

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено ( а. с. 180, 192-193 ).

Додатковим рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької об-ласті від 11 вересня 2017 року ( а. с. 209 ) з ОСОБА_2 стягнуто в дохід дер-жави судовий збір за позовну вимогу про визнання незаконним висновку орга-ну опіки та піклування в сумі 551,20 гривні.

Не погоджуючись з ухваленим у справі 10 липня 2017 року рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Апе-лянт зазначає, що головуючою суддею 14 грудня 2016 року вирішений спір за позовом його доньки ОСОБА_4 до нього про позбавлення батьківських прав, де ухвалене рішення про задоволення позову. Тому саме з метою зали-шення вказаного рішення в силі тепер суддя відмовила у задоволенні його позо-ву про визнання незаконним висновку органу опіки та піклування Солом'янсь-кої районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 197 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні в ній докази в їх су-купності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволен-ню не підлягає.

Судом встановлено, що орган опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації своїм висновком від 09 грудня 2016 року № 108-20238 ( а. с. 69 ) визнав доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_4, дане рі-шення набрало законної сили.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 у цій справі, суд першої інстанції, керуючись нормами статей 19, 164, 165 СК України, зазначив, що об'-єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інте-рес. Саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із за-стосуванням відповідного способу захисту, які передбачені статтею 16 ЦК України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фі-зичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави чи суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14 грудня 2016 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно доньки, це рішення набрало законної сили. Відповідно до норм статті 223 ЦПК Украї-ни після набрання законної сили судовим рішенням в іншому процесі не мо-жуть оспорюватися встановлені судом факти і правовідносини. Отже вимога ОСОБА_2 про визнання незаконним висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації від 09 грудня 2016 року № 108-20238 не може бути, наразі, самостійним способом захисту, оскільки вирішенням спору про позбавлення батьківських прав правові наслід-ки виникають виключно з такого рішення суду. Даним судовим рішенням нада-на правова оцінка доказам, доводам осіб, які брали участь у справі, разом з ін-шим піддавався оцінці й оспорюваний у цій справі висновок органу опіки та пі-клування. Останній є достатньо обгрунтованим, зробленим в інтересах дитини.

З оспорюваного висновку органу опіки та піклування Солом'янської район-ної в місті Києві державної адміністрації від 09 грудня 2016 року № 108-20238 вбачається, що позивач на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Солом'янській районній в місті Києві державній адміністрації 06 грудня 2016 року не з'явився, надіславши заяву про заперечення щодо позбавлення його батьківських прав. Висновок органу опіки та піклування зроблений на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини, з врахуванням вибору неповно-літньої доньки, документів, представлених не тільки позивачем, але й матір'ю дівчинки - її представником.

Оскаржуючи висновок, ОСОБА_2 посилався на необстеження комісією його умов проживання, однак відповідач зазначив, що комісією з питань захис-ту прав дитини при Солом'янській районній в місті Києві державній адміністра-ції у січні 2011 року розроблений орієнтовний перелік документів, на підставі яких орган опіки та піклування розглядає питання про надання суду висновку щодо позбавлення батьківських прав одного з батьків. Обстеження умов прожи-вання того з батьків, у відношенні до якого розглядається справа про позбав-лення батьківських прав, не здійснюється, а обстежуються умови проживання дитини, оскільки завданням органу опіки та піклування є якнайкраще дотри-мання прав дитини.

Слід наголосити, що висновок органу опіки та піклування не має, зокрема, для суду, імперативного характеру. Суд оцінює його нарівні з іншими доказами у справі, за своїм внутрішнім переконанням, з оцінкою належності, допусти-мості, достовірності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності.

Висновок органу опіки та піклування, оскаржуваний у даній справі, сам по собі не змінює встановлені законом права ОСОБА_2, не обмежує їх.

У зв'язку із встановленням безпідставності позову ОСОБА_2 про ви-знання незаконним висновку органу опіки та піклування суд відмовив також у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 20 тисяч гри-вень.

Висновки суду, викладені у рішенні від 10 липня 2017 року, належить ви-знати правильними, такими, що відповідають нормам цивільного процесуаль-ного та сімейного законодавства України.

Посилання апелянта у скарзі на судове рішення виключно на заінтересова-ність судді у незмінності ухваленого 14 грудня 2016 року під її головуванням рішення про позбавлення позивача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 не є підставою для скасування законного, обгрунтованого судового рішення, ухваленого в інтересах дитини.

Принципом 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 ( ХІУ ) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, визначено, що дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розу-мово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умо-вах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Дитина для повного і гармо-нійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченос-ті.

Згідно з частиною першою статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

27 лютого 1991 року Україною ратифікована Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка визначає основоположні засади у сфері захисту прав дитини.

Вирішуючи спірне питання, орган опіки та піклування, суд виходили з принципу забезпечення виключно інтересів неповнолітньої дитини, яка звер-нулася в суд з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, об-грунтовуючи це певними фактичними обставинами. Як наслідок, наразі, пози-вачем порушене питання про переоцінку окремого доказу, якому судом уже на-дане правове визначення.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції 10 липня 2017 року ухвалене рішення з дотриманням норм процесуального права; доводи апеляційної скарги не свід-чать про наявність законних підстав для її задоволення і скасування оскаржува-ного судового рішення, тому у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 слід відмовити.

Приймаючи до уваги наполягання апелянта на необхідності звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, надані ним довідки про відсутність грошових вкладів у Жмеринському відділенні Київської РД АТ «Райффайзен Банк Аваль», Жмеринському ТВБВ АТ «Держощадбанк Украї-ни», ПАТ КБ «Приватбанк», відсутність його реєстрації у Жмеринській ОДПІ як фізичної особи-підприємця, посилання на єдиний дохід у вигляді пенсії та поважний вік, колегія суддів вважає доцільним таке клопотання ОСОБА_2 задоволити.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 10 лип-ня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ор-гану опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адмі-ністрації, служби у справах дітей Жмеринської районної державної адміністра-ції Вінницької області про визнання незаконним висновку з питання позбавлен-ня батьківських прав, відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати в дохід держави судового збору в сумі 606,32 гривень з оплати апеляційної скарги на рішення суду пер-шої інстанції в частині визнання незаконним висновку органу опіки та піклу-вання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак вона може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціа-лізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: