АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_3 до Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві, ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство НВП «Більшовик» про захист честі, гідності та ділової репутації, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року позов ОСОБА_3 до Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві, ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство НВП «Більшовик» про захист честі, гідності та ділової репутації визнано неподаним та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскаржувана ухвала про повернення позовної заяви та попередньо постановлена судом ухвала про залишення позову без руху не відповідають вимогам процесуального права. Так, залишаючи позов без руху та, в подальшому, повертаючи його у зв'язку з не усуненням недоліків, суд першої інстанції посилався на неіснуючі обставини, зокрема, зазначив, що вона клопотала про притягнення слідчого Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності, хоча в поданій позовній заяві таких вимог не було зазначено. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що її позов за змістом і формою не відповідає вимогам статті 119 ЦПК України та при його поданні нею не в повному обсязі сплачено судовий збір. Вказала, що за текстом і структурою позовна заява виконана у відповідності до вимог процесуального закону, в ній зазначено повний та об'єктивний виклад всіх обставин, що мають значення для справи, а вимоги сформульовано конкретно і чітко. Судовий збір нею визначено і сплачено правильно, у відповідності до ставок, визначених в Законі України «Про судовий збір» для позовної заяви з однією немайнової вимогою, так як заявлені вимоги являють собою єдиний взаємопов'язаний механізм юридичного захисту особистих немайнових прав та спрямовані на спростування одного документу, що не було враховано судом першої інстанції.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві, слідчий Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві ОСОБА_4, представник Публічного акціонерного товариства НВП «Більшовик» в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 липня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві, ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство НВП «Більшовик» про захист честі, гідності та ділової репутації.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року позов ОСОБА_3 було залишено без руху в зв'язку з невідповідністю вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме: не зазначено обставини, що мають значення для справи, тобто, ті юридично значимі факти, на основі яких особа звертається до суду та якими вона обґрунтовує свої вимоги до відповідачів відповідно до норм матеріального права, які поширюються на спірні правовідносини; не зазначено докази, що підтверджують ці обставини; не сплачено судовий збір за пред'явлення трьох вимог немайнового характеру.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року позов ОСОБА_3 до Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві, ОСОБА_4, третя особа Публічне акціонерне товариство НВП «Більшовик» про захист честі, гідності та ділової репутації визнано неподаним та повернуто позивачу.

Постановляючи дану ухвалу, суд першої інстанції послався на положення ст. 121 ЦПК України, зазначаючи, що ОСОБА_3 вимог ухвали Солом'янського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року не виконала, подану нею позовну заяву у відповідність до вимог закону не привела, судовий збір в правильно визначеному розмірі не сплатила, а тому, її позовна заява підлягає визнанню неподаною та поверненню.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

За правилом ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, повинен перевірити дотримання позивачем вимог статей 119 і 120 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 119 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі. Даною статтею також встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Відповідно до вимог статті 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або у випадку не сплати судового збору, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху та зазначає недоліки позовної заяви, які позивачу необхідно усунути, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо у встановлений в ухвалі суду строк позивач виконає вимоги ухвали суду, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для залишення позовної заяви ОСОБА_3 без руху слугувало те, що нею не зазначено достатньо повного викладу обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з урахуванням роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», немає посилань на докази в обґрунтування цих обставини і не повністю сплачено судовий збір.

Статтею 20 ЦК України встановлено, що право на судовий захист особа здійснює на свій розсуд.

За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 119 ЦПК України вимагає, щоб в позовній заяві було зазначено виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Як роз'яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства

при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ОСОБА_3 формально складена з урахуванням положень ст. 119 ЦПК України, оскільки містить всі, визначені даною статтею, обов'язкові реквізити. В позовній заяві прямо і докладно зазначено, яку саме інформацію та яким чином просить спростувати позивач, коли, ким та в який спосіб, на їїдумку, ця інформація була поширена. Заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги також викладені в чіткій, ясній і зрозумілій формі.

Суд першої інстанції зміст поданого позову належним чином не дослідив, не звернув увагу на те, що процесуальне законодавство не встановлює конкретних вимог до способу формулювання позовних вимог та викладу обґрунтувань позову про захист честі, гідності і ділової репутації, а суд, на стадії вирішення питання щодо прийняття позовної заяви, не може надавати оцінку змістовності і достатності таких обґрунтувань, оскільки така оцінка надається при розгляді вимог позову по суті, в зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про те, що в позовній заяві ОСОБА_3 відсутній виклад обставин, якими обґрунтовуються вимоги і посилання на докази, що ці обставини підтверджують.

Не відповідають положенням процесуального закону також висновки суду першої інстанції про те, що при поданні цього позову підлягає сплаті судовий збір, обчислений виходячи з того, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру про захист честі, гідності та ділової репутації, кожна з яких окремо оплачується збором, з огляду на наступне.

Так, стаття 4 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що за подання до суду позовної заяви про захист честі, гідності та ділової репутації немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0.4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640,00 грн..

Стаття 6 цього Закону передбачає, що у разі об'єднання в позовній заяві двох і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну з таких вимог.

При цьому, стаття 207 ЦК України визначає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний.

Тобто, аналіз положень статті 207 ЦК України дає підстави вважати, що вимога про визнання поширеної інформації недостовірною виступає як обов'язкова передумова для застосування способу захисту порушеного таким поширенням немайнового права особи на захист честі та гідності, а саме шляхом спростування цієї інформації і відкликання документу, в якому вона міститься.

Таким чином, враховуючи, що вказані вимоги виступають як єдиний правовий механізм захисту порушеного права та спрямовані на досягнення однієї мети - відновлення права особи на повагу до честі і гідності, немає підстав вважати їх окремими немайновими вимогами.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не надав аналізу змісту зазначених ОСОБА_3 позовних вимог, не звернув увагу на те, що такі вимоги є цілісним механізмом захисту порушеного права і спрямовані на досягнення одного результату та дійшов помилкового висновку про те, що вимоги про визнання інформації недостовірної, про її спростування та про відкликання документу, в якому вона міститься є окремо визначеними вимогами немайнового характеру, кожна з яких оплачується судовим збором.

За таких обставин, оскільки як підставу невідповідності позову ОСОБА_3 вимогам закону щодо змісту та форми суд першої інстанції зазначав недостатнє обґрунтування позовних вимог, що стосується оцінки доводів позову по суті та не вирішується на даній процесуальній стадії, а також несплату судового збору в повному обсязі, розмір якого судом було обраховано без урахування правової природи заявлених вимог, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачу з підстав не усунення недоліків позову є передчасним.

За правилом ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_3 є обґрунтованими, ухвала Солом'янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року про повернення позовної заяви постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому, підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2017 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: