У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Євграфової Є.П.,КадєтовоїО.В.,
Євтушенко О.І.,Мостової Г.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_6 до Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Маріуполя», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_7, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Маріуполя» на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Маріуполя» (далі - КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Маріуполя»), треті особи: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК»), ОСОБА_7, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 15 січня 2015 року належний позивачу автомобіль Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_7, який керував належним відповідачеві транспортним засобом ВАЗ-2131, державний номерний знак НОМЕР_2. Вина ОСОБА_7 встановлена постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 січня 2015 року. Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача на свою користь 18 046,75 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження належного їй автомобіля, 5 тис. грн - в рахунок відшкодування немайнової шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 18 лютого 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 грудня 2015 рокускасовано в частині стягнення майнової шкоди та судових витрат. Стягнуто з комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Маріуполя» на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 17 546 грн 75 коп., суму франшизи - 500 грн. Вирішено питання щодо судових витрат. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Маріуполя» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що винними діями третьої особи, який перебував у трудових відносинах з відповідачем, позивачу завдано майнову шкоду, яка виразилась у спричинені механічних пошкоджень автомобілю позивача та підлягає стягненню.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд поклав в основу висновок судової автотоварознавчої експертизи за №246 від 28 вересня 2015 року щодо визначення розміру матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля позивача.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що15 січня 2015 року близько 09 год. 50 хв. ОСОБА_7, керуючи автомобілем ВАЗ-2131, державний номерний знак НОМЕР_2, у порушення п.п. 2,3.б, 12.1 Правил дорожнього руху України, рухаючись по вул. Бахчиванджи, 22 у м. Маріуполі Донецької області, не вибрав безпечної швидкості руху та вчинив зіткнення з автомобілем Honda CR-V, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 січня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 13, т. 1).

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах з КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Маріуполя».

Відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/1187501 від 16 вересня 2014 року відповідальність КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Маріуполя» застрахована ПрАТ «УПСК». Забезпечений транспортний засібВАЗ-213100-120-40, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2 (а.с. 14, т. 1).

29 січня 2015 року ПрАТ «УПСК» було складено акт пошкодженого транспортного засобу (а.с. 11-12, т. 1).

Згідно з страховим актом № ОЦ/048/000/15/0014 від 02 березня 2015 року, складеного ПрАТ «УПСК» вартість відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу деталей, складає 6 669, 25 грн (а.с. 75, т 1). Страховиком на користь позивача було виплачено страхове відшкодування у розмірі 6 169,25 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 318 від 05 березня 2015 року (а.с. 76, т. 1).

Відповідно до рахунку № від 10 березня 2015 року, виставленого ФОП ОСОБА_8 (а.с. 16, т. 1) та акта виконаних робіт № ФЛ-К-00046 від 23 лютого 2015 року вартість відновлювального ремонту становила 23 716,00 грн (а.с. 16, 54, т. 1).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (далі - Закон) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На сторони покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (стаття 60 ЦПК України).

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд, в порушення ст.ст. 303, 315 ЦПК України, належним чином не встановив в повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Дійшовши висновку про виконання ФОП ОСОБА_8 робіт з відновлювального ремонту автомобіля позивача 23 лютого 2015 року, апеляційний суд послався на рахунок № від 10 березня 2015 року, акт виконаних робіт № ФЛ-К-00046 від 23 лютого 2015 року, рахунок № від 02 лютого 2015 року, та прибуткові касові ордери від 23 лютого 2015 року, 17 лютого 2015 року, 13 лютого 2015 року, не перевіривши належним чином чи відремонтований автомобіль позивача, чи сплачено позивачем грошові кошти за відновлювальний ремонт.

Судом апеляційної інстанції залишено не перевіреними доводи представника відповідача, викладені у запереченнях, у яких останній висловив зауваження до акту виконаних робіт. З урахуванням наявних розбіжностей щодо розміру майнової шкоди, отриманої позивачем, в порушення, ч. 4 ст. 10 ЦПК України, апеляційний суд не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин, не роз'яснив сторонам право на призначення відповідної судової автотоварознавчої експертизи з переліком питань, які слід поставити перед експертом.

Апеляційним судом залишено поза увагою, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» і Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методики), не перевіривши чи відповідають надані сторонами докази таким вимогам.

Апеляційним судом не перевірено чи здійснена позивачем оплата вартості відновленого ремонту та якщо здійснена, чи виконані ці ремонтні роботи платником податку на додану вартість, що в свою чергу також має суттєве значення для визначення розміру страхового відшкодування відповідно до положень п. 36.2 ст. 36 Закону, оскільки здійснення страхової виплати з урахуванням податку на додану вартість можливо лише у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля платником цього податку.

Разом з цим, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині відшкодування відповідачем позивачеві немайнової шкоди, апеляційний суд не з'ясував в чому саме полягає така шкоди.

За вказаних обставин рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, який повинен урахувати викладене й залежно від установленого вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Маріуполя» задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 18 лютого 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова