Справа № 744/489/17
Провадження № 4-с/744/3/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Гнипа О. І.,

при секретарі Бородіній В. В.,

за участю:

представника заявника (боржника) ОСОБА_1,

старшого державного виконавця Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області справу за скаргою приватного сільськогосподарського товариства «Степанич» на постанову державного виконавця про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

До Семенівського районного суду Чернігівської області надійшла скарга боржника, приватного сільськогосподарського товариства «Степанич», на постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_2, у якій заявник (боржник) просить визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 від 22 травня 2017 року про накладення на приватне сільськогосподарське товариство «Степанич» штрафу в розмірі 5100 гривень. В обґрунтування зазначених вимог у скарзі зазначено про те, що 23 травня 2017 року на адресу приватного сільськогосподарського підприємства «Степанич» надійшла постанова старшого державного виконавця Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 від 22 травня 2017 року про накладення штрафу. Зазначене рішення було прийняте державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження № 52034727, яке було розпочате на підставі наданого стягувачем ОСОБА_3 виконавчого листа № 744/1283/15-4, котрий видано 22 квітня 2016 року Семенівським районним судом Чернігівської області. За вказаним виконавчим документом боржник повинен добровільно привести 0,1167 га земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 згідно Державного акту на право власності на неї серії ЯИ № 213856 від 31 травня 2010 року, у придатний для подальшого використання стан та засіяти їх грястицею. Постанова державного виконавця від 22 травня 2017 року про накладення на боржника, приватного сільськогосподарського підприємства «Степанич», штрафу у розмірі 5100 гривень, була винесена на підставі ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання рішення у визначений строк. З вказаним рішенням державного виконавця боржник погодитись не може, оскільки висновки виконавця про умисне невиконання рішення суду з боку приватного сільськогосподарського підприємства «Степанич» не відповідають реальним обставинам і, відповідно, рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права. Державний виконавець вправі накласти на боржника штраф лише в разі невиконання судового рішення у встановлений державним виконавцем строк, встановивши, що таке невиконання має місце без поважних причин. Тобто, зясування причини невиконання рішення суду є обовязковою дією державного виконавця перед прийняттям рішення про накладення штрафу. Разом з тим, державним виконавцем при прийняті рішення не враховано те, що приватне сільськогосподарське підприємство «Степанич» вчинило всі дії, направлені на те, щоб виконати рішення суду, яке виконало, але стягувач ОСОБА_3 намагається через виконавчу службу змусити підприємство робити те із приводу чого відсутнє рішення суду, а саме віддати ОСОБА_3 частину земельної ділянки, яка йому зовсім не належить. Справа в тому, що виконавче провадження з даного приводу вже відкривалось 29 квітня 2016 року, а саме виконавче провадження № 50955138. В ході зазначеного виконавчого провадження приватне сільськогосподарське підприємство «Степанич» частину земельної ділянки ОСОБА_3, яка у 2015 року була помилково використана приватним сільськогосподарським підприємством «Степанич» на площі не більше 0,04 га, була добровільно приведена у належний стан та засіяна грястицею. Виконати рішення суду в повному обсязі, а саме привести у належний стан та засіяти грястицею частину земельної ділянки ОСОБА_3 на площі біля 0,0767 га (0,1167-0,04 = 0,0767 га) підприємство не мало та не має обєктивної можливості, оскільки у 2015 року помилково не використовували цю площу землі ОСОБА_3. Для того щоб приватне сільськогосподарське підприємство «Степанич» засіяло дану площу необхідна згода ОСОБА_3, яку останній не надає, вважає що межі земельної ділянки проходять в іншому місці, а саме по землі ОСОБА_4, яку орендує приватне сільськогосподарське підприємство «Степанич», і бажає, щоб засіяло свою землю грястицею, але такого рішення суду немає і, відповідно, підприємство не зобовязано виконувати забаганки ОСОБА_3. Приватне сільськогосподарське підприємство «Степанич» орендує у громадянина ОСОБА_4 земельну ділянку, яка межує з земельною ділянкою ОСОБА_3. Відповідно до рішень судів апеляційної та касаційної інстанції в даній справі є накладення зазначених земельних ділянок одна на одну на площі 0,0792 га. Вирішуючи дану справу суди як апеляційної так і касаційної інстанції з питання накладення земельних ділянок не вирішували це питання, а лише в мотивувальній частині своїх рішень зазначили, що дане питання впливає на правовідносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а на суть спору дана обставина не впливає. Однак, насправді висновки судів апеляційної та касаційної інстанції про існування накладення земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не відповідають дійсності. З 01 січня 2013 року в Україні відкрито доступ до Національної кадастрової системи (НКС). Один з її важливих елементів - публічна кадастрова карта. Відповідно даних публічної кадастрової карти ніякого перетину, накладення земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не має. Більш цього, для того, щоб виконати рішення суду так і довести ОСОБА_3 хибність його посягань на землю ОСОБА_4 в травні - червні 2016 року в ході виконавчого провадження було залучено фахівців для виконання геодезичних дій щодо встановлення та відновлення меж між земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які знаходяться за межами села Леонівка Семенівського району Чернігівської області. Відповідно акту від 14.06.2016 були встановлені межі земельної ділянки ОСОБА_4. Присутній ОСОБА_3 заявив, що його земельну ділянку засівати грястицею не потрібно, оскільки він вважає, що сіяти грястицю необхідно на земельній ділянці ОСОБА_4. Після цього, ОСОБА_3 звернувся з заявою про повернення йому виконавчого документу і виконавче провадження було закінчено. Однак, в серпні 2016 року ОСОБА_3 повторно подав виконавчий документ на примусове стягнення й було розпочате виконавче провадження № 52034727. В ході цього виконавчого провадження приватне сільськогосподарське підприємство «Степанич» оплатило залучення фахівців для виконання геодезичних дій щодо встановлення та відновлення меж земельної ділянки вже ОСОБА_3. За результатом встановлення та відновлення меж між земельними ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виявлено, що будь-який перетин цих земельних ділянок відсутній. Дані земельні ділянки межують між собою тільки в одній поворотній точці. Однак, не зважаючи на те, що ОСОБА_3 було вказано межі його земельної ділянки, він наполягає, щоб приватне сільськогосподарське підприємство «Степанич» віддало йому частину землі ОСОБА_4 площею біля 0,07 га, попередньо засіявши цю землю грястицею. Проте, підприємство цього робити не зобовязане, оскільки з цього приводу рішення суду відсутнє. Приватне сільськогосподарське підприємство «Степанич» виконало рішення суду в частині приведення в належний стан та посів грястиці тієї земельної ділянки ОСОБА_3, яка помилкова була використана в 2015 році. Однак, державний виконавець, якому достеменно відомі зазначені вище обставини, а також відомі намагання ОСОБА_3 змусити підприємство виконувати те, чого не передбачено рішенням суду, про що він зазначає в своїй заяві від 12 травня 2017 року, неправомірно накладає на приватне сільськогосподарське підприємство «Степанич» штраф без законних на те підстав. Відповідно постанова про накладення штрафу від 22 травня 2017 року підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представника боржника (заявника) за довіреністю адвокат ОСОБА_1 скаргу підтримав повністю та пояснив, що оскаржувану ним постанову державного виконавця він вважає неправомірною по суті за обставин, які викладені у скарзі. Із приводу необхідності розяснення рішення суду, яке примусово виконується державним виконавцем, сторона боржника до суду не зверталася.

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції Чернігівської області ОСОБА_2 у судовому засіданні скаргу не визнала повністю та пояснила суду про те, що, на її погляд, оскаржувана приватним сільськогосподарським підприємством «Степанич» постанова у деякій мірі є слушною. Втім, із приводу неясностей яку саме решту ділянки землі слід засівати боржникові на виконання судового рішення вона за розясненнями до суду не зверталася.

Суд, вислухавши представника боржника (заявника), державного виконавця, вивчивши матеріали справи за скаргою та матеріали виконавчого провадження, вважає за необхідне скаргу задовольнити повністю за наступних обставин.

У справі зясовано, що доводи заявника (боржника), наведені у скарзі, знайшли своє підтвердження.

Разом з тим, поряд із наведеними у скарзі доводами боржника, суд убачає, що сторони виконавчого провадження та й сам державний виконавець цілком не впевнені із приводу способу виконання судового рішення, зокрема щодо того, який саме залишок ділянки землі слід приводити у відповідний стан і за розясненнями до суду щодо цього ані сторони ані державний виконавець не зверталися.

Втім, постанова державного виконавця є правозастосовним актом, який має ґрунтуватися на підставах застосування індивідуальної міри юридичної відповідальності за свідоме не виконання рішення боржником, що кореспондується з положеннями ч. 2 ст. 61 Конституції України, якою визначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державний виконавець, всупереч приписів ч. 2 ст. 61 Конституції України, при винесенні оскаржуваної постанови не мала достатніх підстав для накладення штрафу на боржника, адже через не отримання розяснення суду державний виконавець не могла бути впевненою в існуванні обєктивних обставин, необхідних для виконання судового рішення, а тому застосування до боржника з боку державного виконавця міри юридичної відповідальності у виді штрафу за невиконання рішення без поважних причин є передчасним.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 61 Конституції України, ст. 18, ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 383-387 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу приватного сільськогосподарського товариства «Степанич» на постанову державного виконавця про накладення штрафу задовольнити повністю.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 від 22 травня 2017 року про накладення на приватне сільськогосподарське товариство «Степанич» штрафу в розмірі 5100 гривень.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Семенівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі в пятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. При постановленні ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О. І. Гнип