Справа № 190/1798/16-ц
Провадження №2/190/25/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2017 року м. П»ятихатки

Дніпропетровської області

Пятихатський районний суд

Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді Митошоп В.М.

за участі секретаря Пронської Т.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на ? його частину та поділ спільного майна,-

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на ? його частину та поділ спільного майна.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 2005 року вона стала проживати спільно, однією сім»єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. Оскільки в них не було власного житла, то вони мешкали в найманих житлових приміщеннях спочатку у м. Кривому Розі, а потім у м.П»ятихатки Дніпропетровської області.

В грудні 2006 року вирішили придбати у власність житловий будинок №14 по вул.40 років Жовтня у м.П»ятихатки Дніпропетровської області вартістю 15000,00 грн.. На той час вони офіційно працювали, але спільних коштів на придбання власного житла у них не було, а його продавець вимагав авансовий платіж за будинок. Для вказаних цілей її мати ОСОБА_3 отримала кредит у КС «Союз - Дніпро» в сумі 3684 грн., кредитний договір № 1487/06 від 05.12.2006 року, отримані кредитні кошти були ними сплачені продавцю будинку в якості авансового платежу. Відповідач ОСОБА_2, виступав у цьому кредитному договорі як поручитель, договір поручительства № 1490/06 від 05.12.2006 року. Вказаний кредит вони погасили разом за спільні кошти та сплатили відсотки. Також відповідач уклав кредитний договір з ПАТ КБ «Приват Банк» на своє ім»я і отримані ним 15000 грн. були сплачені продавцю будинку в якості оплати за нього. Після цього, між продавцем будинку та відповідачем як головою їхньої сім»ї був укладений договір купівлі-продажу будинку.

Після придбання будинку вона разом з відповідачем вселилися в нього і стали спільно проживати. В період до 2008 року за спільні кошти з відповідачем ними був також погашений кредит «ПриватБанк» та відсотки по ньому.

15.12.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем та взяла прізвище чоловіка ОСОБА_2.

Від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період шлюбу за спільні кошти в сумі 17 500 грн., ними був придбаний автомобіль марки ВАЗ 2108, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який на даний час знаходиться у володінні відповідача.

06.10.2015 року шлюб між ними було розірвано в судовому порядку.

Після розірвання шлюбу вона стала проживати окремо від відповідача, а відповідач залишився проживати в спірному будинку. Просить визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями №14 по вул.Братів Потабашних в м.П»ятихатки Дніпропетровської області та стягнути з відповідача на її користь 8750,00 грн., спільних коштів витрачених на придбання автомобіля марки ВАЗ 2108, д.р.н. АЕ7656 ВТ.

29.03.2017 року позивач надала до суду уточнену позовну заяву в якій просить визнати за нею лише право власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями №14 по вул.Братів Потабашних в м.П»ятихатки Дніпропетровської області.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в судове засідання 06.11.2017р. не явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що з червня 2005 року вона стала проживати з ОСОБА_1 однією сімєю в м. Кривий Ріг, де вона навчалася. З 2006 року вони переїхали до м. Пятихатки, проживали в найманому будинку однією сімєю, вели спільний бюджет, оскільки обоє працювали вирішили придбати у власність будинок № 14 по вул. Братів Потабашніх в м. Пятихатки. Ії мати ОСОБА_3 отримала кредит у Кредитному союзі «Союз-Дніпро» у розмірі 3684 грн., ці кошти були сплачені, як авансовий платіж власнику будинку.

Відповідач до суду не явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, направив до суду свого представника який в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в судове засідання 06.11.2017р. відповідач та представник відповідача не явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що все викладене у позовній заяві не відповідає дійсності, оскільки позивач у 2005 році навчалася у м. Кривий Ріг, а відповідач в цей час працював сторожем у Пятихатській ЗШ № 3 та підтримував стосунки з іншою дівчиною. Ініціатором придбання будинку для відповідача була його мати ОСОБА_5, яка позичила кошти у знайомих у розмірі 1500 грн. для дачі завдатку за будинок № 14 по вул. Братів Потабашніх в м. Пятихатки. На момент придбання будинок був не жилим та потребував ремонту. З серпня 2007 року ОСОБА_2 почав проживати однією сімєю з позивачкою по справі, з якою зареєстрував шлюбу у грудні 2007 року. На підставі викладеного вважає, що позивачка не має права на спірний будинок, оскільки він придбаний до шлюбу, на момент придбання будинку сторони не підтримували стосунки, не проживали разом та не мали спільного бюджету.

Свідок ОСОБА_6, пояснив, що він є власником будинку № 160 по вул. Гагаріна в м. Пятихатки, будинок поділяється на дві частини. В 2005-2006 роки одну із частин будинку винаймали ОСОБА_6 та ОСОБА_6, які проживали однією сімєю, кошти за проживання в будинку вони не сплачували, оскільки доглядали за господарством. Він мешкав в іншій половині будинку.

Свідок ОСОБА_7, пояснила, що знає відповідача по справі зі школи, їй відомо, що ОСОБА_6 з 2006 року почав проживати у ІНФОРМАЦІЯ_2 зі своєю дівчиною ОСОБА_6, з якою одружився в грудні 2007 року, проживає по сусідству з відповідачем.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що кінці травня 2006 року померла його мати, яка проживала та була власницею будинку № 14 по вул. Братів Потабашніх в м. Пятихатки. В червні 2006 року він продав будинок ОСОБА_2. ОСОБА_1В та ОСОБА_1 в цей час вже проживали однією сім»єю та переселилися в указаний будинок. З питань придбання будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підходили до нього разом, вирішували питання, що кошти на придбання будинку візьмуть в кредит в банку. Завдаток у розмірі 1500 грн. йому надавав ОСОБА_2 Офіційно уклали договір купівлі-продажу будинку у грудня 2006 року з моменту як він оформив право власності на будинок в порядку спадкування.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що товаришує з ОСОБА_5, яка в 2006 році позичила в неї кошти у розмірі 1500 грн., для дачі завдатку за будинок сина ОСОБА_10. Їй відомо, що ОСОБА_2 одружився в грудні 2007 року вказані відомості, їй відомі з слів ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_11, пояснив, що влітку 2006 року у його племінника ОСОБА_11 виникло бажання проживати окремо від матері і він вирішив придбати будинок. На час придбавання будинку ОСОБА_11 ні з ким не зустрічався. Про ОСОБА_11, як дівчину племінника стало відомо у серпні 2007 року. Будинок № 14 по вул. Братів Потабашніх в м. Пятихатки, який придбав ОСОБА_11 потребував ремонту.

Свідок ОСОБА_12, пояснила, що ОСОБА_2 придбав будинок № 14 по вул. Братів Потабашніх в м. Пятихатки у 2006 році, на цей момент ні з ким не зустрічався та не був одружений.

Свідок ОСОБА_5, пояснила, що у червні 2006 року склалися складні відносини з сином, відповідачем по справі і вони вирішили придбати йому будинок, оскільки останній виявив бажання проживати окремо. Вона позичила кошти у розмірі 1500 грн. у знайомої ОСОБА_9 на дачу завдатку за будинок. Кошти на нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу позичала у колег. Кошти на розрахунок за будинок отримали у кредит у банку, позичальником є її син ОСОБА_10 а вона є поручителем.

Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії договору купівлі-продажу житлового будинку з відстроченням платежу від 26.12.2006 року та копії ОСОБА_11 з Державного реєстру правочинів ОСОБА_2, придбав у ОСОБА_8, житловий будинок №14 по вул.40-річчя Жовтня в м.П»ятихатки Дніпропетровської області. (а.с.60-61)

Згідно копії заяви посвідченої приватним нотаріусом П»ятихатського районного нотаріального округу ОСОБА_13, та копії розписки ОСОБА_8, відповідач здійснив повний розрахунок за куплений будинок №14 по вул.40-річчя Жовтня в м.П»ятихатки Дніпропетровської області 29.12.2006р.. (а.с.62,64)

Згідно копії ОСОБА_11 про реєстрацію права власності на нерухоме майно 27.12.2006 року будинок №14 по вул..40-річчя Жовтня в м.П»ятихатки Дніпропетровської області зареєстровано в ДОКП «П»ятихатське БТІ» за ОСОБА_2 (а.с.63)

Згідно копії кредитного договору №DNJPGK 00001928 від 28.12.2006 року укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, отримав кредит у розмірі 15300.00 грн. на придбання нерухомості. (а.с.118-119) Згідно копії договору іпотеки від 28.12.2006 року відповідач отримав у ЗАТ «Приватбанк» кредит в сумі 15300,00 грн., предметом договору іпотеки є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухоме майно житловий будинок №14 по вул..40-річчя Жовтня в м.П»ятихатки Дніпропетровської області. (а.с.65-69,120-123)

Згідно копії ОСОБА_11 про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (реєстрація вилучення запису) 11.09.2012 року виключено запис з Державного реєстру іпотек №123 від 09.07.2010 року. (а.с.71, 72)

Згідно виписки про погашення кредиту по договору №DNJPGK 00001928, сума кредиту погашена в період з 25.01.2007р. по 14.06.2010р. тобто в період проживання позивача та відповідача однією сім»єю. (а.с.224-241)

05.12.2006 року укладено кредитний договір №1487/06 між КС «Союз-Дніпро» та ОСОБА_14, за умовами якого банк надав ОСОБА_14, кредит у сумі 3684,00 грн., строком до 04.12.2007 року. На забезпечення належного виконання позичальником умов кредитного договору між КС «Союз - Дніпро» та ОСОБА_2, укладено договір поруки №1490/06 від 05.12.2006 року. (а.с.9-11)

Згідно копії трудової книжки на ім»я ОСОБА_2 вказаний трудовий період з 03.09.2007 року по 21.03.2016 рік. (а.с.82-84)

Згідно копії свідоцтва про шлюб - 15.12.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану П»ятихатського районного управління юстиції в Дніпропетровській області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №156.(а.с.6)

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.7)

Згідно копії рішення П»ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 06.10.2015 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с.8)

Згідно копії трудового договору №59 від 27.03.2006 року та копії довідки про доходи позивач працювала на посаді продавця в ФОП ОСОБА_15 з 27.03.2006р. по 16.02.2011р.. (а.с.15,16)

Згідно копії домової книги та копії технічного паспорта сторони та їх малолітній син були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.П»ятихатки Дніпропетровської області з 11.06.2007р. та 03.03.2008р.. (а.с.73-75, 76-81)

Згідно копії Звіту про незалежну оцінку майна ( житлового будинку загальною площею 51,30м2 , за адресою : Дніпропетровська область, м.П»ятихатки, вул.. 40-річчя Жовтня, ринкова вартість об»єкта складає 74597,24 грн.. (а.с.21-22)

Згідно довідки П»ятихатської міської ради Дніпропетровської області №3472 від 29.08.2016 року позивач проживає ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.П»ятихатки та має склад сім»ї син - ОСОБА_4 Даніїл,ІНФОРМАЦІЯ_5. (а.с.14)

Згідно ч.1 ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.Згідно ч.2 вказаної статті, на майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, як не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі поширюються положення глави 8 СК УУкраїни.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту .

Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є:

1) час набуття такого майна,

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття),

3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 СК України вважається правильно застосованою.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 23,24 постанови від 21 грудня 2007 року №11 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб , розірвання шлюбу , визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства , з'ясувати джерело і час його придбання . До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя, та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї ( ч.4 ст. 65 СК України).

Згідно ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки на час придбання житлового будинку з господарськими будівлями №14 по вул.Братів Потабашніх у м.П»ятихатки сторони проживали однією сім»єю, що підтверджено свідченнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, при цьому свідок ОСОБА_8 є продавцем спірного будинку що визнано сторонами та підтверджено матеріалами справи, а кредитні кошти які були отримані відповідачем на придбання будинку погашалися сторонами в період шлюбу, що також визнано сторонами та підтверджено випискою про погашення по кредиту, на період проживання однією сім»єю позивач працювала, що підтверджено копією трудового договору, а відповідач згідно копії трудової книжки розпочав працювати лише з 03.09.2007р., свідчення свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5 в частині того, що сторони по справі на час придбання будинку не проживали однією сім»єю, суд не бере до уваги оскільки останні є рідними відповідача.

Таким чином, зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені як письмовими доказами по справі так і свідченнями свідків, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями №14 по вул.Братів Потабашніх у м.П»ятихатки, Дніпропетровської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Пятихатський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя