У Х В А Л А

12 червня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві залі суду № 1 подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про звернення стягнення на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про звернення стягнення на нерухоме майно, яке мотивоване тим, що 30.06.2010 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ТОВ «Універсальна консалтингова компанія» укладено кредитний договір від 03.12.2007 року № 151307К78, в забезпечення виконання зобовязань, крім іншого, укладено договір іпотеки від 14.01.2008 року № 151308Z3 з майновим поручителем ОСОБА_1, відповідно до якого в іпотеку передано земельні ділянки та розташовані на них житлові будинки з відповідними господарськими будівлями та спорудами. 25.12.2009 року майновий поручитель ОСОБА_1 помер, спадщину прийняв його син ОСОБА_1. 02.11.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області прийнято рішення у справі № 2-13239/2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованості за кредитним договором в сумі 10 535 854 грн. шляхом звернення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 14.01.2008 року № 151307К78, а саме: земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:029:0002, земельну ділянку площею 0,0826 га, кадастровий номер :02:029:0001, житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами загальною площею 622,90 кв.м, що розташований по вулиці Щорса,5 в селі Матюші Білоцерківського району Київської області; земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:029:0008, земельну ділянку площею 0,2734 га, кадастровий номер :02:029:0007, земельну ділянку площею 0,0762 га, кадастровий номер :02:004:0004, житловий будинок з відповідними господарськими спорудами загальною площею 254,70 кв. м, що розташований по вулиці Щорса,7 в селі Матюші Білоцерківського району Київської області; земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:004:0005, земельну ділянку площею 0,4459 га, кадастровий номер :02:004:0006, розташовані по вулиці Щорса,9 в селі Матюші Білоцерківського району Київської області. Рішення суду набрало законної сили 12.11.2010 року, на виконання якого судом видано виконавчий лист від 23.11.2010 року. 02.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, рішення в добровільному порядку боржником не виконано, 16.01.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на вказане майно боржника. Відповідно до наявної інформації вказане майно боржником належним чином не оформлено, ним отримано свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.06.2011 року на дане майно, яке не зареєстровано у встановленому законом порядку. Тому не виявляється можливим примусово виконати рішення суду та передати заставне майно на реалізацію в рахунок погашення заборгованості. Державний виконавець просить суд вирішити питання щодо звернення стягнення на все вказане вище нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку.

В судове засідання державний виконавець не зявився, хоча повідомлений про час розгляду подання належним чином: повідомлення про виклик до суду доставлено на електронну адресу, вказану заявником, отримано 09.06.2017 року; також надіслано факсове повідомлення про виклик до суду, отримано 09.06.2017 року.

Оглянувши подання, додані до нього документи, матеріали справи № 2-13239/2010 р., суд дійшов висновку про відмову в задоволенні подання з наступних підстав.

Так, згідно з ч.4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

За ст.377 ЦПК України питання про звернення стягнення на належні боржнику від інших осіб грошові кошти, що знаходяться на рахунках цих осіб в установах банків та інших фінансових установах, а також про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Як встановлено судом, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2010 року по справі № 2-13239 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1, 3-я особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальна консалтингова компанія», про стягнення заборгованості позов було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 03.12.2007 року № 151307К78 в сумі 10 535 854 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 14.01.2008 року № 151308Z3, а саме: земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:029:0002, земельну ділянку площею 0,0826 га, кадастровий номер :02:029:0001, житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами загальною площею 622,90 кв.м, що розташовані по вулиці Щорса,5 в селі Матюші Білоцерківського району Київської області; земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:029:0008, земельну ділянку площею 0,2734 га, кадастровий номер :02:029:0007, земельну ділянку площею 0,0762 га, кадастровий номер :02:004:0004, житловий будинок з відповідними господарськими спорудами загальною площею 254,70 кв. м, що розташовані по вулиці Щорса,7 в селі Матюші Білоцерківського району Київської області; земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:004:0005, земельну ділянку площею 0,4459 га, кадастровий номер :02:004:0006, що розташовані по вулиці Щорса,9 в селі Матюші Білоцерківського району Київської області.

Рішення суду набрало законної сили 12.11.2010 року, а 23.11.2010 року стягувачу було видано виконавчий лист по даній справі для предявлення до примусового виконання.

02.07.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа та надано боржнику строк самостійно виконати рішення суду в 7-денний термін з моменту відкриття виконавчого провадження.

Також державним виконавцем 16.01.2017 року винесено постанову про арешт майна боржника , згідно якої накладено арешт на вказане вище нерухоме майно.

В судовому засіданні встановлено, що боржник є спадкоємцем ОСОБА_1, яким було укладено договір іпотеки для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором та який помер 25.12.2009 року; спадкоємець одержав свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.06.2011 року на все нерухоме майно, що є предметом іпотеки, але не зареєстрував право власності на це майно у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як вбачається зі змісту рішення суду від 02.11.2010 року, позов було предявлено на підставі ст.23 Закону України «Про іпотеку» до ОСОБА_1 спадкоємця іпотекодавця.

Правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 10 лютого 2016р. (по справі № 6-2250цс 15) визначено, що відповідно до частин першої-третьої статті 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка діяла на дату укладення іпотечного договору) предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому.

Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Крім того згідно ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ч.7 ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Згідно положень ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Умовами іпотечного договору, копія якого є в матеріалах справи, визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, цей договір може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки згідно ст.37 Закону України «Про іпотеку»; іпотекодержатель має право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному ст.38 Закону України «Про іпотеку».

Реалізація предмета іпотеки у разі звернення стягнення на нього за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Таким чином законодавством України передбачено, що тільки іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Іпотекодержатель до суду для вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки та про спосіб звернення стягнення не звертався, виконавчий напис нотаріуса з цього питання також відсутній, інших доказів суду не надано.

Крім того, судом при постановленні рішення в 2010 році вже вирішувалося питання про стягнення заборгованості саме шляхом звернення стягнення на вказане вище нерухоме майно, що є предметом іпотеки, саме про це просить суд в поданні державний виконавець.

А тому враховуючи все наведене та керуючись Законом України «Про іпотеку», Законом України Про виконавче провадження, ст.377 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня постановлення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_2