Номер провадження: 22-ц/785/8679/17
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.11.2017 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Кравець Ю.І. розглянувши питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 03.10.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Житлово-Будівельного кооперативу «Київський-14», ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання квартири сумісною власністю подружжя і визнання права власності на 1/2 частину квартири,

встановив:

14.08.2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовом, уточнивши який просив визнати недійсним свідоцтво про право власності квартири, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 22.12.2006 року на ім'я ОСОБА_2 та довідку № 131 житлово-будівельного кооперативу «Київський-14» від 07.12.2004 року, в частині, що ОСОБА_2 являється власником квартири АДРЕСА_1; визнати зазначену квартиру сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину цієї квартири.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 03.10.2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним Свідоцтво про право власності квартири АДРЕСА_1, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради 22.12.2006 року ОСОБА_2. Визнано квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 62,5 кв.м., корисної площі 58,9 кв.м., в тому числі житлова 37.3 кв.м., підсобна 21.6 кв.м., сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в рівних частинах. Визнано за ОСОБА_3, право власності на 1/2 частину зазначеної квартири.

Вказане рішення оскаржує в апеляційному порядку відповідач ОСОБА_2 В скарзі ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Однак, дана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху у зв'язку з тим, що відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» апелянтом не сплачено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги.

Встановлено, що предметом позову було дві вимоги немайнового характеру: про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання квартири сумісною власністю подружжя.

Крім того, була предметом позову була вимога майнового характеру: про визнання права власності на 1/2 частину квартири.

Відповідно п.3 ч.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Так як предметом позову була майнова вимога, а саме: про визнання права власності на нерухоме майно, ціна позову відповідно до п.2 ч.1 ст. 80 ЦПК України визначається вартістю майна.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК).

Згідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, яка діяла на час подання уточненої позовної заяви) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (487,20 грн.) та за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (від 487,20 грн. до 6090,00 грн.)

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (тобто в даному випадку - 535,92 грн. за кожну вимогу немайнового характеру).

Таким чином, апелянту необхідно визначити вартість спірного майна, а саме: квартири АДРЕСА_1, та сплатити несплачену суму судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, яка повинна бути внесена за наступними реквізитами: Отримувач: УК у м. Одесі/Малиновськ. р-н/22030001, Код , р/р 0007, МФО 828011, Банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, Призначення платежу: Судовий збір, пункт 6, КБК 22030101.

Оригінал квитанції про сплату судового збору необхідно надати на адресу апеляційного суду Одеської області (м. Одеса вул. Івана та Юрія Лип, 24-а).

Крім того встановлено, що апеляційна скарга подана з порушенням п.3 ч.2 ст. 295 ЦПК України, а саме: невірно зазначено ім'я позивача ОСОБА_3.

Згідно з ст.ст.121, 297 ЦПК України суддя, встановивши, що апеляційна скарга не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 ЦПК України, а також у разі несплати судового збору, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє апелянта та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання апелянтом ухвали.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати апелянту строк для усунення зазначених недоліків. В разі невиконання у передбачений законом строк вимог закону, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

Керуючись ст.ст. 121, 297 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 03.10.2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Житлово-Будівельного кооперативу «Київський-14», ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання квартири сумісною власністю подружжя і визнання права власності на 1/2 частину квартири - залишити без руху.

Надати апелянту строк п'ять днів з дня отримання ним даної ухвали для усунення вказаних недоліків скарги.

Роз`яснити апелянту, що у разі у разі не усунення вказаних недоліків апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Ю.І. Кравець