Номер провадження: 22-ц/785/5672/17
Номер справи місцевого суду: 513/1142/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Саратського районного суду Одеської області від 27 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до фермерського господарства «Агрохолдинг-2007» і фермерського господарства «Кулевча» в особі засновника ОСОБА_3 про стягнення орендної плати за 2016 рік,

ВСТАНОВИЛА:

08.11.2016 року ОСОБА_2 звернулась із позовом про зобовязання відповідачів видати їй орендну плату за 2016 рік.

Позов обґрунтовано тим, що 14.09.2011 року між позивачкою і фермерським господарством «Агрохолдинг-2007» в особі ОСОБА_3 (далі-ФГ «Агрохолдинг-2007») укладено договір оренди земельної ділянки, власником якої є позивачка, строком на 5 років. За договором оренди відповідач зобовязався сплачувати щорічно орендну плату. У 2016 році позивачка зверталась до відповідача щодо виплати орендної плати, однак засновник ФГ відмовляє у виплаті орендної плати.

Посилаючись на те, що дії засновника ФГ є неправомірними, вона має право на отримання орендної плати, позивачка просила позов задовольнити.

Представник позивачки підтримав позову у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Представники відповідачів заперечували проти позову, стверджуючи, що позивачка не зверталась до них з приводу виплати орендної плати, тоді як їй надсилались листи про необхідність зявитись і отримати орендну плату за 2016 рік.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 27.03.2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки просить рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи і наявність підстав для задоволення позову.

У засіданні колегії суддів: представник позивачки скаргу підтримав; представник ФГ «Агрохолдинг-2007» скаргу не визнав.

Представник ФГ «Кулевча» у засідання колегії суддів не зявився.

Рішення суду першої інстанції у частині підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України, а у частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із дотримання норм матеріального та процесуального права.

Позивачка, зокрема, заявила вимоги до ФГ «Кулевча» про стягнення орендної плати за 2016 рік (а.с.4,5).

Суд, відмовляючи у позові до ФГ «Кулевча» виходив з того, що між позивачкою і ФГ «Кулевча» договір оренди земельної ділянки, власником якої є позивачка, не укладався (а.с.90,91).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у цій частині.

З матеріалів справи вбачається, що договір оренди земельної ділянки від 14.09.2011 року укладено між позивачкою і ФГ «Агрохолдинг-2007» в особі голови ОСОБА_3 (а.с.20-23).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові до ФГ «Кулевча».

Зважаючи на те, що рішення суду у частині відмови у позові до ФГ «Кулевча» відповідає вимогам закону, апеляційна скарга у цій частині підлягає відхиленню, а рішення суду у зазначеній частині залишенню без змін.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Позивачка просила стягнути орендну плату за 2016 рік з ФГ «Агрохолдинг-2007» в особі ОСОБА_3 (а.с.4,5).

Суд, відмовляючи у позові до ФГ «Агрохолдинг-2007» виходив з того, що на час предявлення позову строк виплати орендної плати не настав і позивачка не надала доказів на підтвердження того, що відповідач відмовив позивачці видати орендну плату за 2016 рік (а.с.90,91).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Позивачка ОСОБА_2 просила зобовязати ФГ «Агрохолдинг-2007» видати їй орендну плату за 2016 рік з тих підстав, між нею та ФГ «Агрохолдинг-2007» укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років і за цим договором відповідач зобовязався сплачувати щорічно орендну плату. У 2016 році позивачка зверталась до відповідача стосовно виплати орендної плати, однак засновник ФГ відмовляє у виплаті орендної плати (а.с.4,5).

Між сторонами виникли правовідносини із зобовязання договору оренди земельної ділянки, які регулюються нормами ЦК України і Законом України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV із наступними змінами та доповненнями (далі-Закон).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/ (ст. ст. 526 ч.1, 527 ч.1, 610 ч.1 ЦК України).

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Орендодавець має право вимагати від орендаря: своєчасного внесення орендної плати (ст. ст. 13 ч.1, 21 ч.ч.1,2, 22 ч.ч.1,2, 24 ч. 1 абз.4 Закону).

Колегією суддів встановлено, що 14.09.2011 року між позивачкою і ФГ «Агрохолдинг-2007» укладено договір оренди земельної ділянки, власником якої є позивачка, строком на 5 років. За договором оренди відповідач зобовязався сплачувати щорічно орендну плату у строки не пізніше 30 грудня поточного року ( п. 9 договору оренди землі, а.с. 8, 20-23).

У вересні 2016 році позивачка зверталась до відповідача з приводу виплати орендної плати за 2015-2016 роки, однак станом на листопад 2016 року орендна плата не була виплачена, у звязку з чим в листопаді 2016 року позивачка звернулась із позовом до суду (а.с.4-5,9,11).

27.12.2016 року ФГ «Агрохолдинг-2007» надіслало на адресу позивачки лист про необхідність отримати у строк до 30.12.2016 року орендну плату, який позивачка відмовилась отримати (а.с.55-57).

Станом на час розгляду справи у суді першої інстанції (березень 2017 року) і станом на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції (жовтень 2017 року) позивачці не виплачена орендна плата за 2016 рік.

Зазначені обставини визнали у засіданні колегії суддів представник позивачки і представник ФГ «Агрохолдинг-2007».

Зважаючи на те, що між сторонами існують зобовязання з договору оренди земельної ділянки, відповідач не виплатив позивачці орендну плату за 2016 рік у вигляді 2/х тонн зерна, у тому числі: 1 тонна пшениці і 1 тонна фуражного зерна, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позову, який є обґрунтованим та доведеним.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ФГ «Агрохолдинг-2007» на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, сплата яких була відстрочена до розгляду справи (а.с.137).

Заперечення представника ФГ «Агрохолдинг-2007» про те, що: суд апеляційної інстанції безпідставно поновив позивачці строк на апеляційне оскарження рішення суду,чим порушив принцип остаточності та правової визначеності рішення; апеляційна скарга не зазначає підстав незаконності або необґрунтованості рішення суду і містить прохання про передачу справи на новий розгляд; позивачка не довела, що відповідач порушив умови договору і сама відмовилась від отримання листа, яким їй пропонувалось отримати орендну плату до 30.12.2016 року не заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997 року, - Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Оскаржуване рішення прийнято судом 27.03.2017 року (а.с.89-91).

06.04.2017 року, в межах строку на апеляційне оскарження, позивачка подала апеляційну скаргу на рішення суду від 27.03.2017 року (а.с.95).

21.04.2017 року справа надійшла до суду апеляційної інстанції (а.с.96).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24.04.2017 року апеляційна скарга залишена без руху для усунення недоліків (а.с.98,99).

10.05.2017 року до суду апеляційної інстанції надійшло повідомлення про те, що позивачка відмовилась отримати поштове відправлення апеляційного суду (а.с.101,102).

18.05.2017 року, ухвалою апеляційного суду Одеської області, апеляційна скарга порахована неподаною і повернута ОСОБА_2 (а.с.103).

24.05.2017 року представник позивачки отримав копію ухвали апеляційного суду від 18.05.2017 року (а.с.105).

01.06.2017 року позивачка повторно подала апеляційну скаргу на рішення суду від 27.03.2017 року разом із клопотанням про поновлення процесуального строку (а.с.110112).

03.06.2017 року справа надійшла до суду апеляційної інстанції (а.с.115).

09.06.2017 року, ухвалою апеляційного суду Одеської області, апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без руху для усунення недоліків (а.с.117,118).

21.06.2017 року представник позивачки отримав копію ухвали суду від 09.06.2017 року і 23.06.2017 року подав письмові пояснення до апеляційної скарги, а також заяву про звільнення від сплати судового збору (а.с.120,121,132).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.06.2017 року відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення по справі, а ухвалою від 26.06.2017 року позивачці поновлено строк на апеляційне оскарження й відкрито апеляційне провадження за її апеляційною скаргою на рішення суду від 27.03.2017 року (а.с.137,138).

Зважаючи на те, що питання стосовно прийняття апеляційної скарги позивачки на рішення суду від 27.03.2017 року вирішувалось судом апеляційної інстанції в період з 24.04.2017 року по 26.06.2017 року, тобто фактично впродовж 2/х місяців, колегія суддів вважає, що у даному випадку принцип остаточності рішення (принцип правової визначеності) не порушено.

Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку, суд апеляційної інстанції, насамперед виходив з того, що позивачка є особою похилого віку (81 рік), проживає у сільській місцевості, отримує щомісячно пенсію у розмірі 1 049 гривень, юридично не обізнана і через скрутне матеріальне становище не може отримати фахову юридичну допомогу (а.с.132-135).

Представник позивачки також не має юридичної освіти (а.с.136).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, дотримуючись принципу, що кожний має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, допустив позивачку до суду апеляційної інстанції, поновивши їй строк на апеляційне провадження.

Апеляційна скарга зазначає про незаконність рішення щодо відмови у позові, зокрема у частині стосовно доведеності позовних вимог. Крім того, апеляційна скарга доповнена додатковими поясненнями (а.с.110,120,121).

В силу ст. 303 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Тому відсутність в апеляційній скарзі всіх складових, які визначені п.п. 5, 6 ст. 295 ЦПК України, неправильне посилання щодо направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, не є перешкодою у допуску до суду апеляційної інстанції.

Та обставина, що позивачка подала позов до суду у листопаді 2016 року і у грудні 2016 року відмовилась отримати лист відповідача про нарахування та виплату їй орендної плати не є підставою для відмови у позові.

Встановлено і обєктивно підтверджується доказами у справі, а також визнано сторонами, що на час прийняття судом першої інстанції рішення по суті спору (березень 2017 року) орендна плата за 2016 рік позивачці не виплачена.

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові до ФГ «Кулевча», а рішення суду у частині відмови у позові до ФГ «Агрохолдинг-2007» не відповідає вимогам закону, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду у частині залишенню без змін, а у частині скасуванню з ухваленням нового рішення з підстав, які викладені у мотивувальній частині рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.п.1,2, 308, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 27 березня 2017 року у частині відмови ОСОБА_2 у позові до фермерського господарства «Кулевча» в особі

засновника ОСОБА_3 про стягнення орендної плати за 2016 рік залишити без змін.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 27 березня 2017 року у частині відмови ОСОБА_2 у позові до фермерського господарства «Агрохолдинг-2007» в особі засновника ОСОБА_3 про стягнення орендної плати за 2016 рік скасувати.

Позов ОСОБА_2 до фермерського господарства «Агрохолдинг-2007» в особі засновника ОСОБА_3 про стягнення орендної плати за 2016 рік задовольнити частково.

Стягнути з фермерського господарства «Агрохолдинг-2007» (код ЄДРПОУ№ 34505393) на користь ОСОБА_2 (ІІН № НОМЕР_1) орендну плату за 2016 рік у натуральній формі у розмірі 2 тонни зерна, у тому числі: 1 тонна пшениці і 1 тонна фуражного зерна.

Стягнути з фермерського господарства «Агрохолдинг-2007» (код ЄДРПОУ№ 34505393) на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 606 гривень 32 копійки за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_4

ОСОБА_5