Справа № 316/47/17
Провадження № 2/316/318/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді: Вільямовської Н.О.,

за участю секретаря судового засідання: Рябуха О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління освіти Енергодарської міської ради Запорізької області, Дошкільний навчальний заклад № 4 «Чебурашка Управління освіти Енергодарської міської ради Запорізької області, третя особа- виконуюча обовязки завідувача Дошкільного навчального закладу № 4 «Чебурашка Управління освіти Енергодарської міської ради Запорізької області ОСОБА_2, про визнання наказу про звільнення № 383-кп від 23.11.2016 року недійсним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначила наступне.

Відповідно до наказу № 341-кп від 17.10.2016 року по яслах-садку № 4 «Чебурашка» вона була прийнята на посаду музичного керівника, за строковою угодою терміном на 1 місяць з 18.10.2016р. по 17.11.2016р. з оплатою праці за 7 тарифним розрядом.До закінчення строку дії термінової трудової угоди, тобто до 17.11.2016р., наказом № 374- кп від 07.11.2016 року строк дії трудового договору було продовжено до 03.07.2017 року на тій самій посаді з тими ж умовами праці.На час прийняття її на роботу зайнята нею посада була вакантна. У звзку з маленьким терміном праці на цій посаді, вона ще не встигла проявити себе належним чином як фахівець, та довести свою завзятість до роботи, яку дуже любить.Проте в.о. завідувача ДНЗ № 4, з невідомих їй підстав, без будь-яких нарікань на якість її роботи почала вимагати від неї звільнення за власним бажанням. Оскільки її трудовий стаж ще невеликий і тому вона вперше опинилася у такому становищі, не знала що робити, під тиском з боку завідувачки власноруч 09.11.2016 року написала та подала заяву про звільнення з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.21.11.2016 року вона звернулась до яслі-садка № 4 «Чебурашка» з заявою про відкликання заяви про звільнення за власним бажанням від 09.11.2016р., оскільки прийняла рішення продовжувати роботу. Цю заяву прийняти відмовились, тому вона вимушена була її направити на адресу ДНЗ № 4 рекомендованим листом з відміткою про вручення. Цей рекомендований лист було отримано 22 листопада 2016 року. Тобто за один день до закінчення строку попередження. Не зважаючи на це, в.о. завідувачки ДНЗ №4 ОСОБА_2В Наказом № 383-кп від 23.11.2016 р. звільнила її з роботи згідно зі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, чим грубо порушила права та вимоги законодавства про працю. Згідно ч.1 ст 233 КЗпП України строк звернення до суду за захистом права у разі незаконного звільнення складає 1 місяць з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Датою видачі позивачці копії наказу про звільнення № 381кп є 27.12.2016 р., трудова книжка отримана нею 23.11.2016р. Строк був пропущений з поважних причин тому, що, відповідно до довідки-виклику № 82 від 07.12.2016р. вона з 05.12.2016р. до 24.12.2016 року знаходилась на установчих заняттях факультету іноземної філології Запорізького національного університету.

З урахуванням доповнення до позовної заяви просила суд поновити строк звернення до суду, визнати наказ №383-КП ВІД 23.11.2016 року про звільнення ОСОБА_1, недійсним, поновити її на роботі на посаді музичного керівника ДНЗ №4 «Чебурашка» з 23.11.2016 року, стягнути з Управління освіти Енергодарської міської ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 23.11.2017 року і до часу постанови рішення суду, стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн., судове рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за вимушений прогул у межах за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Крім того в звязку з незаконним звільненням з роботи ОСОБА_1 спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 5000 грн. оскільки незаконні дії завідувачки ДНЗ № 4 ОСОБА_2 дуже негативно вплинули на її психічне здоровя, вона залишилася без роботи, без можливості гідного життя. Тому просить стягнути моральну шкоду у сумі 5000 грн.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 24.10.2017 року прийнято відмову представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 у частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засідання підтримав позов у повному обсязі та надав письмовий розрахунок заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23.11.2017 року по дату винесення рішення, який склав грошову суму у розмірі 25256,41 грн.

Представник відповідача - Управління освіти Енергодарської міської ради Запорізької області ОСОБА_4 надала письмові заперечення проти позову, у яких просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст.233 КЗпП України, «Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки». Пропущення місячного строку звернення до суду без поважних причин є підставою для відмови у позові. Отже, звільнення працівника ОСОБА_1 відбулось 23.11.2016р. за її власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, у звязку з чим, роботодавець 23.11.2016 р. видав позивачу під особистий підпис трудову книжку, ознайомив позивача під особистий підпис з наказом №383-кп від 23.11.2016 «Про звільнення ОСОБА_1А.» без затримки та перешкод. Позивач не звертався до роботодавця з приводу видачі їй копії наказу №383-кп від 23.11.2016 «Про звільнення ОСОБА_1А.». Оскільки, в разі звільнення працівника за власним бажанням, відповідно до ст. 47 КЗпП України, роботодавець не зобовязаний у день звільнення видавати працівникові копію наказу про звільнення з роботи, тому на письмовий запит адвоката від 23.12.2016 (міститься в матеріалах справи), одразу була надана копію наказу № 383- кп від 23.11.2016 «Про звільнення ОСОБА_1А.». Таким чином, позивач мала право з 23.11.2916 року звернутися до суду за захистом свого права, тобто за 12 календарних днів, протягом яких можна звернутись за кваліфікованою юридичною допомогою і вчасно звернутись до суду до початку установчих занять факультету іноземної філології Запорізького національного університету. Крім того, в судовому засіданні представником відповідача було наголошено, проте що заяву ОСОБА_1 про відкликання заяви про звільнення за власним бажанням, відповідно до Журналу реєстрації вхідних документів ДНЗ №4 отримано лише 25.11.2016 року, а щодо повідомлення яке надано стороною позивача, в порядку доказу на підтвердження того, що ДНЗ №4, а саме особою Климчук отримано вищезазначену заяву 22.11.2016, заперечує, у звязку з тим, що особа Климчук не уповноважена на отримання поштових повідомлень. Таким чином, вимоги заявлені позивачем в позовній заяві (доповненій) є надуманими та такими що не відповідають дійсності, тому просила відмовити у задоволені позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши доводи позовної заяви та матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Позивач просить суд поновити строк звернення до суду, у звязку з тим, що позивачка відповідно довідки-виклику №82 «про участь в сесії» перебувала на навчанні з 05.12.2016 року по 24.12.2016 року у Запорізькому Національному університеті.

Суд вважає, причину пропуску поважною тому дана заява позивача підлягає задоволенню та згідно ст. 73 ЦПК України, суд поновлює позивачеві строк для звернення до суду з цим позовом.

Як вбачається з копії трудової книжки серії АХ № 849894, згідно наказу Дошкільного навчального закладу Ясла-садок «Чебурашка» №4 Енергодарської мыської ради №341-кп від 17.10.2016р. ОСОБА_1 була прийнята на посаду музичного керівника, за строковою угодою терміном на 1 місяць з 18.10.2016 року по 17.11.2016 року (а.с. 6,7,94).

Відповідно наказу Дошкільного навчального закладу Ясла-садок «Чебурашка» №4 Енергодарської мыської ради №374-кп від 07.11.2016р. ОСОБА_1 продовжено термін перебування на цій посаді на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника ОСОБА_5 з 18.11.2016 року по 03.07.2017 року (а.с. 95).

ОСОБА_1 09.11.2016 року було подано заяву про звільненням її за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпПУ. (а.с.8)

Однак заявою від 21.11.2016 року, яка була направлена до Дошкільного навчального закладу Ясла-садок «Чебурашка» №4 Енергодарської мыської ради поштовим зв'язком 21.11.2016р. ОСОБА_1, просила вважати її заяву про звільнення за власним бажанням від 09.11.2016 року недійсною. (а.с.10)

Наказом Дошкільного навчального закладу Ясла-садок «Чебурашка» №4 Енергодарської мыської ради №383-кп від 23.11.2016 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади на підставі ст.38 КЗпП за власним бажанням, та виплатою компенсації за 4 календарні дні невикористаної щорічної відпустки (а.с.96).

Згідно ч.1 ст.38 КЗпП працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Відповідно до ч.2 ст.38 КЗпП якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Враховуючи, що ОСОБА_1 заявою від 09.11.2016 року просила її звільнити за власним бажанням з 23.11.2016р., та скориставшись своїм правом про відкликання цієї заяви, направила 21.11.2016р. заяву про відкликання заяви про звільнення, наказ про її звільнення від 23.11.2016р. є незаконним, оскільки працівником було подано заяву про відкликання заяви про звільнення, протягом строку, зазначеного в заяві відповідно до ч.2 ст.38 КЗпП.

Відповідно до ст.5-1 КЗпП держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Нормами ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом який розглядає трудовий спір.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає наказ № 1383-кп від 23.11.2016р. незаконним, а ОСОБА_1 підлягає поновленню на роботі на посаді, з якої була звільнена.

Сума розрахунку за час вимушеного прогулу, надана позивачем, не приймається судом, оскільки позивачем надано розрахунок з 23.11.2016 року по 24.10.2017 рік, хоча відповідно наказу про звільнення ОСОБА_1 від 23.11.2016 року з нею було проведено всі розрахунки при звільненні, крім того відповідно строкового договору ОСОБА_1 була прийнята на посаду музичного керівника до 03.07.2017 року, також невірно розрахований загальний розмір середнього заробітку за день.

Таким чином, за час вимушеного прогулу середній заробіток складає: листопад 2016 року - 5 (днів) х 103,87 = 519,35 грн., грудень 2016 року - 22 (дні) х 103,87 = 2285,14 грн., січень 2017 року - 20 (дні) х 103,87 = 2077,4 грн., лютий 2017 року - 20 (днів) х 103,87 = 2077,4 грн., березень 2017 року - 22 (дні) х 103,87 = 2285,14 грн., квітень 2017 року - 19 (днів) х 103,87 = 1973,53 грн., травень 2017 року - 20 (днів) х 103,87 = 2077,4 грн., червень 2017 року - 20 (днів) х 103,87 = 2077,4 грн., липень 2017 року - 1 (день) х 103,87 = 103,87,4 грн., а всього 15476,63 грн.

У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст.5-1, 38, 233,235 КЗпП, ст.ст.10, 57-61, 73, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1задовольнити частково.

ОСОБА_1 поновити строк звернення до суду з позовом до Управління освіти Енергодарської міської ради Запорізької області, Дошкільний навчальний заклад № 4 «Чебурашка Управління освіти Енергодарської міської ради Запорізької області, третя особа- виконуюча обовязки завідувача Дошкільного навчального закладу № 4 «Чебурашка Управління освіти Енергодарської міської ради Запорізької області ОСОБА_2, про визнання наказу про звільнення № 383-кп від 23.11.2016 року недійсним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнати незаконним наказ Дошкільного навчального закладу ясла-садок «Чебурашка» №4 Енергодарської міської ради за №383-кп від 23.11.2016 року, про звільнення ОСОБА_1, музичного керівника ДНЗ №4, із займаної посади 23.11.2016 року згідно зі ст.. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на роботі на посаді музичного керівника Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №4 «Чебурашка» Енергодарської міської ради з 23 листопада 2016 року по 03 липня 2017 року, про що зробити запис в трудовій книжці.

Стягнути з Управління освіти Енергодарської міської ради на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.11.2017 р. по 03.07.2017 р. в розмірі 15476 (п'ятнадцять тисяч чотириста сімдесят шість) грн. 63 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління освіти Енергодарської міської ради на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Згідно зі ст.367 ЦПК України рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. О. Вільямовська