Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1144/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

13.06.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Суровицької Л.В., Чельник О.І.

секретар Бодопрост М.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, заінтересована особа ОСОБА_2 про скасування постанови про арешт майна боржника.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд зі скаргою на дії державного виконавця Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, заінтересована особа ОСОБА_2 про скасування постанови про арешт майна боржника.

Зазначав, що рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 липня 2016 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання ОСОБА_2

21 вересня 2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено заборону на відчуження всього належного йому нерухомого майна.

Вважає постанову незаконною та винесеною без будь-яких на те правових підстав.

Він вчасно та в повній мірі сплачує аліменти, на час відкриття виконавчого провадження заборгованості по сплаті аліментів не мав. Державним виконавцем порушено норми ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки ним не визначено розмір та обсяг майна, необхідного для виконання за виконавчим документом. До того ж арешт накладено на єдине його житло.

Він звертався до Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби із заявою про скасування арешту майна, однак в задоволенні заяви було відмовлено, тому перебіг строку звернення зі скаргою до суду почався з 18 жовтня 2016 року, оскільки до цього часу він намагався вирішити спір в позасудовому порядку.

Просив скасувати постанову державного виконавця Знамянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_5 від 21 вересня 2016 року про арешт майна боржника.

Ухвалою Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2017 року скарга ОСОБА_2 задоволена.

В апеляційній скарзі стягувач ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги. Зазначає, що державним виконавцем накладено арешт на майно боржника з метою забезпечення подальшого виконання рішення суду. Відсутність на даний час у боржника заборгованості по сплаті аліментів не є гарантією, що він і в подальшому буде виконувати рішення суду. Вважає, що дії державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови направлені на захист її інтересів, як стягувача.

В засіданні апеляційного суду стягувач та її представник підтримали доводи апеляційної скарги, а представники боржника просили відхилити апеляційну скаргу, оскільки ухвала суду є законною.

Державний виконавець повідомлений про час та місце розгляду справи під розписку ( а.с.210,226), в засідання апеляційного суду не прибув повторно, подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та вирішення скарги на розсуд суду (а.с.212,224).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п.9 ч.3 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обовязковість судових рішень. Судові рішення, що набрали законної сили , обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (стаття 14 ЦПК України).

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. Дії державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження повинні проводитися у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» ( тут і далі в редакції на час прийняття оскаржуваної постанови) порядок стягнення аліментів визначається законом. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику у разі, якщо виконавчий документ вперше надійшов для виконання. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 21 вересня 2016 року Знамянським міськрайонним судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, прочинаючи з 21 квітня 2016 року, та виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання ОСОБА_2 , починаючи з 21 квітня 2016 року по 29 грудня 2017 року (а.с.136-137). Рішення, на виконання якого видано виконавчі листи набрало законної сили 21 липня 2016 року.

21 вересня 2016 року ОСОБА_2 ВДВС подала заяву про примусове виконання судового рішення (а.с.135) та заяву про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно боржника одночасно з відкриттям виконавчого провадження (а.с.131).

Постановою від 21 вересня 2016 року державний виконавець відкрив виконавче провадження (а.с.15- 16) та в цей же день надіслав копію постанови боржнику та стягувачу (а.с.133).

Постановою від 21 вересня 2016 року державний виконавець наклав арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборонив йому здійснювати відчуження будь-якого належного йому майна (а.с.17).

28 вересня 2016 року державний виконавець постановою наклав арешт на належну боржнику автомашину ОСОБА_7, 2011 року випуску, та заборонив здійснювати її відчуження (а.с.115).

Державним виконавцем визначено, що боржник зобовязаний сплачувати аліменти щомісячно на утримання дитини 911 грн.20 коп., на утримання дружини 607 грн.50 коп., всього 1518 грн.79 коп. та складено розрахунок заборгованості за аліментами станом на 01 вересня 2016 року в сумі 6580 грн.91 коп. (а.с.132,150), при цьому державний виконавець виходив з того, що боржник добровільно аліменти не сплачує, проте ці обставини спростовуються матеріалами справи.

До набрання рішення суду законної сили та до предявлення виконавчих листів до виконання боржником добровільно сплачено грошовими переказами аліменти в травні 2016 року 420 грн., в червні 2100 грн., в липні 1050 грн., в серпні 1050 грн., всього 4620 грн., що підтверджується як квитанціями, так і розрахунком заборгованості станом на 26 жовтня 2016 року, в якому зазначено про переплату розміру аліментів в сумі 245 грн. (а.с.10,11, 148, 176-177).

Матеріали виконавчого провадження не містять дати складання державним виконавцем розрахунку заборгованості за аліментами станом на 01 вересня 2016 року, також відсутні відомості про направлення розрахунку заборгованості боржнику.

Таким чином, заборгованість виникла до подання виконавчого листа до виконання та до офіційного встановлення розміру аліментів, який підлягав сплаті щомісячно. Фактично розмір заборгованості на 01 вересня 2016 року складав 1960 грн. 91 коп. та свідчить про відсутність заборгованості із сплати аліментів понад три місяці.

За змістом ст.52 Закону України «Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті , вилучення та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах і лише в разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржнику інше майно. При цьому стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом.

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ст.57 Закону України «Про виконавче провадження).

Суд першої інстанції дійшов правильного і обґрунтованого висновку, що постанова державного виконавця від 21 вересня 2016 року про арешт всього майна боржника та заборону його відчуження винесена державним виконавцем з порушенням вимог ст.ст.52,57,74 Закону України « Про виконавче провадження»: на час її винесення відсутня заборгованість із сплати аліментів понад три місяці, відсутнє рішення державного виконавця про звернення стягнення на майно боржника, не зясовувалося питання про звернення стягнення в першу чергу на кошти боржника, арешт накладено на все майно боржника без врахування реальної суми боргу.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують, а посилання стягувача про накладення арешту на випадок можливого ухилення боржника від сплати аліментів в майбутньому не ґрунтуються на законі.

Оскільки судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону, то апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, п.4 ч.1 ст.314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 квітня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

ОСОБА_8