Провадження № 2-о/344/294/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2, про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаною заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем, в обґрунтування якого зазначив, що 27.12.1969 року між ним та ОСОБА_3 укладено шлюб. У звязку з укладенням шлюбу дружина отримала прізвище заявника. Заявник зазначає, що в свідоцтві про одруження та військовому квитку його прізвище зазначено як Бєлоусов. Аналогічно зазначено прізвище померлої дружини: в свідоцтві про одруження російськомовний варіант «Бєлоусова», в інших документах «Білоусова». 06.07.2010 року дружина заявника ОСОБА_4 померла. За життя дружини і на день її смерті вони з заявником проживали разом в будинку АДРЕСА_1. Дружина була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, яку вони здавали в оренду наймачам. Факт спільного проживання в будинку АДРЕСА_1 можуть підтвердити мешканці даної квартири та сусіди. Для прийняття спадщини після померлої дружини заявнику необхідно підтвердити факт проживання з нею на час смерті. Спадкоємцем першої черги є внучка ОСОБА_2, яка має право на спадщину за правом представлення, оскільки її мама та дочка ОСОБА_1 та його померлої дружини ОСОБА_5 померла 21.07.1992 року, до дня відкриття спадщини померлої ОСОБА_4 Інших спадкоємців немає.У звязку з наведеним просив суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив заяву задовольнити.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви.

Заслухавши представника заявника, зацікавлену особу, свідка, дослідивши докази та оцінивши докази у справі, вважає, що заява доведена та обґрунтована і її необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб І-АБ № 012187 від 27.12.1969 року (а.с.4).

В даному шлюбі народилася донька ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження І-АГ № 235272 від 23.10.1970 року (а.с.6)

Як вбачається з доданих до матеріалів справи копій свідоцтв (а.с. 7,9,10) ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_5 та внучкою ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Згідно свідоцтва про смерть І-НМ № 407833 від 22.01.1992 року ОСОБА_6 померла 21.07.1992 року (а.с. 8).

ОСОБА_4 померла 06.07.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-НМ № 114761 від 07.07.2010 року (а.с.5).

Здійснення права на спадкування визначено главою 87 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Так за змістом ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

На запит Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.10.2017 року про те, чи була прийнята спадщина після смерті ОСОБА_4, листом № 3014/02-14 від 03.11.2017 року Державна нотаріальна контора повідомила про те, що після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не зводилася (а.с.30).

З роз'яснень листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності ЦК (п. 21 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7).

Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Пунктом 23 цієї постанови передбачено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Свідок ОСОБА_7 дала суду показання, що вона знає заявника з 1976 року, та їй відомо, що з моменту, коли отримали квартиру, заявник постійно проживав з ОСОБА_4 Після смерті дочки разом виховували внучку, постійно жили по вул. Манюха, в квартиру по вул. Бельведерській пускали квартирантів.

З долучених до матеріалів справи копії медичних карток вбачається, що фактичне місце проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, окрім перелічених у ч.1 ст.256 ЦПК України фактів, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

З огляду на викладене, суд вважає, що заявником надані належні та допустимі докази, на підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4, яка померла 06 липня 2010 року, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_3, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 1217, 1223, 1233, 1258, 1268, 1269, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11, 209, 212, 214, 215, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2, про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зі спадкодавцем ОСОБА_4, яка померла 06 липня 2010 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Івано-Франківський міський суд.

Суддя О.А. Татарінова