Провадження № 2/752/1064/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.04.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії, суд -

Встановив

Позивач звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просив визнати дії відповідача з рецензування його доробків неправомірними, зобов'язати відповідача публічно вибачитись перед ним та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 50000 грн.

В обгрунтування позову позивач вказував, що він вважає, що зробив наукове відкриття світового рівня в галузі математики - довів теорему Ферма та навів дані відомості до «Квадратури кола» і «значення П». Відповідно до класифікації видів науково-технічної редакції, що затверджена Наказом Держстандарту України від 30.12.1997 року № 822, робота належить до класу 1, підкласу 1.1, вид 1.101 Дослідження та розробки в галузі фізико-математичних наук. На протязі декількох років він звертався до інституту математики, щоб йому надали можливість виступити на наукових зборах та за результатами виступу надати рецензію на його наукову роботу. Після чого позивач звернувся до Народного депутата України з проханням посприяти йому в отриманні об'єктивної інформації на його роботу в галузі математики.

Після чого Народний депутат України звернувся до Президента Національної Академії Наук Б.Е. Патона з депутатським зверненням в якому просив посприяти в отриманні об'єктивної рецензії на роботу ОСОБА_1 Через деякий час позивач отримав папірець з назвою рецензія, без дати та підпису особи що його рецензувала.

Позивач вказує, що він не згоден із вказаною рецензією, у зв'язку з чим поїхав до м. Києва та попросив рецензента ОСОБА_6 - професора кафедри математичного аналізу, доктора фізико-математичних наук надати можливість захистити свій доробок, однак останній розмовляв з ним зверхньо, недружелюбно та в образливому тоні.

Також позивач вказує, що декан механіко-математичного факультету національного університету ім. Тараса Шевченка ОСОБА_7 звинуватив його в незаконному заволодінні рецензії з підписом ОСОБА_2

Позивач вказує, що неправомірними діями ОСОБА_2 йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стресах та ясності того, що його багаторічні зусилля стали марними, у неможливості отримати «рецензію» на його доробок, тому оцінює моральну шкоду у 50000 грн.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та вказував, що він дійсно отримав на рецензію роботу позивача. Звичайним завданням рецензента є висловлення своєї думки щодо можливості публікації роботи та наукової цінності наведених результатів, отже ним було викладено в рецензії свою думку, що не перешкоджає позивачу звернутися до іншого фахівця. Також рецензія не заважає позивачу надіслати свою роботу до наукових видань, виставити свою роботу на математичних сайтах в інтернеті та зафіксувати авторство текстів.

Також відповідач вказував, що вільне висловлювання думки науковцями є підставою для розвитку науки, є стандартом в науковому світі і негативна рецензія неповинна вважатись образою чи обмеженням прав людини, тому відповідач вказував, що будь-яких дій або бездіяльності, що порушили право позивача не вчиняв, тому в задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та давши належну оцінку доказами, суд приходить до висновку про залишення без задоволення даного позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Народний депутат України ОСОБА_8 звернувся до Президента Національної академії наук України Б.Є. Патона із депутатським зверненням № Д-25/1646 від 25.12.2013 року, в якому просив посприяти в отриманні об'єктивної рецензії на роботу ОСОБА_1 в галузі математики.

27 січня 2014 року професором кафедри математичного аналізу Київського національного університету ім. Тараса Шевченка ОСОБА_2 зробив рецензії на роботи ОСОБА_9 «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2» та «ІНФОРМАЦІЯ_3»

Відповідно до вимог ст. 54 Конституції України, громадянам гарантується свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, захист інтелектуальної власності, їхніх авторських прав, моральних і матеріальних інтересів, що виникають у зв'язку з різними видами інтелектуальної діяльності. Кожний громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може використовувати або поширювати їх без його згоди, за винятками, встановленими законом.

Згідно ст. 309 ЦК України, Фізична особа має право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Фізична особа має право на вільний вибір сфер, змісту та форм (способів, прийомів) творчості. Цензура процесу творчості та результатів творчої діяльності не допускається.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Під час звернення до суду та судового розгляду позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування обставини того, що відповідачем порушено його права гарантовані ст. 54 Конституції України та ст. 309 ЦК України, про що він зазначає в позовній заяві.

У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення за необґрунтованістю.

Щодо позивних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено неправомірних рішень, дій чи бездіяльності ОСОБА_2 позов в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими спростовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя