Справа № 307/3044/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої Готра Т.Ю.,

суддів Собослоя Г.Г., Фазикош Г.В.

з участю секретаря Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2, на рішення Тячівського районного суду від 12 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 08 червня 2010 року між ним та приватним підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого він взяв на себе зобовязання передати ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 14500 (чотирнадцять тисяч пятсот ) ЄВРО в тимчасове користування з терміном погашення до 08 березня 2015 року з метою поповнення останнім оборотних коштів, а ОСОБА_3 взяв на себе зобовязання прийняти позику та повернути її у встановлений договором строк, а також вчасно сплатити відсотки. Своє зобовязання по договору позики від 08 червня 2010 року він виконав в повному обсязі, що підтверджується замовленням на переказ від 17 червня 2010 року, згідно якого на рахунок ОСОБА_3 № 2362, відкритий в Комінвестбанку, було перераховано 14500 (чотирнадцять тисяч пятсот ) ЄВРО. В обумовлений договором строк відповідач суму в розмірі 14500 Євро не повернув, у звязку з чим він неодноразово звертався до нього про повернення позики, проте ОСОБА_3 постійно посилався на тимчасові фінансові труднощі і обіцяв повернути борг найближчим часом. Однак, до сьогоднішнього дня відповідач свої зобов'язання за договором не виконав і борг йому не повернув.

Вважає, що заборгованість за договором позики йому має бути повернута відповідачем з урахуванням 3% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення, починаючи з 08 березня 2015 року і до 27 жовтня 2016 року, яка становить 718 Євро. А тому посилаючись на наведені обставини, просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 08.06.2010 року в розмірі 15218 (п'ятнадцять тисяч двісті вісімнадцять) Євро, яка складається з основного боргу 14500 Євро та 3 % річних нарахованих на суму боргу 718 Євро.

Рішенням Тячівського районного суду від 12 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2, просить скасувати зазначене рішення, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін ОСОБА_1 і ОСОБА_4, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що договір позики між сторонами є неукладеним, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про отримання відповідачем за договором позики грошей, і договір позики не зареєстрований в ОСОБА_5 Банку України згідно п.5.4 договору.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції погодитись не може за таких обставин.

Матеріалами справи встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики від 08 червня 2010 року (а.с.7-10).

Відповідно до п. 1.1. договору позики позивач взяв на себе зобовязання передати ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 14500 (чотирнадцять тисяч пятсот ) ЄВРО в тимчасове користування під 2 відсотки річних, з терміном погашення до 08 березня 2015 року, з метою поповнення оборотних засобів, погашення боргів за його зобовязаннями та іншої діяльності.

Відповідно до п. 1.2. договору позики ОСОБА_3 взяв на себе зобовязання прийняти позику та повернути її позичальнику у встановлений строк, визначений даним договором, а також вчасно сплатити відсотки за весь період використання позики в розмірі та порядку, визначеному даним договором.

Пунктом 2.4. договору позики встановлено, що термін погашення позики до 08 червня 2015 року.

Згідно п. 5.4. договір вступає в силу після його реєстрації в ОСОБА_5 банку України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми.

За змістом частин 1,2 статті 207 і частини 2 статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання.

Отже, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою укладення розписки, яка посвідчує цей факт.

Аналогічні правові позиції містяться в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року (справа 6-79 цс 14), які відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх судів України.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2017 року, з метою перевірки обґрунтованості доводів позивача, за клопотанням його представника ОСОБА_1, було витребувано з публічного акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» належним чином завірену довідку або інший документ, який підтверджує отримання ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 14500 Євро від ОСОБА_2.

На виконання зазначеної ухвали 17 жовтня 2017 року публічним акціонерним товариством «Комерційний інвестиційний банк» була надана належним чином завірена виписка безготівкового руху коштів ФОП ОСОБА_3, з якої вбачається, що 21 червня 2010 року на рахунок ФОП ОСОБА_3 №2362.978 EUR надійшли кошти від ОСОБА_2 в сумі 14475 Євро (25 Євро комісія банків-кореспондентів) (а.с. 153).

Зазначені кошти надійшли з рахунку позивача ОСОБА_6, які ним були перераховані 18.06.2010 року, що стверджується випискою руху коштів по рахунку НОМЕР_1, згідно якого сума 14544,25 Євро, яка зазначена позикою, перерахована ПП ОСОБА_3 (а.с.155-156).

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що між сторонами було укладено договір позики.

Невиконання відповідачем ОСОБА_3 умов договору, зазначених у п.5.4. щодо його реєстрації в ОСОБА_5 банку України, не спростовує факт укладення договору позики від 8.06.2010 року за умов отримання відповідачем позики від позивача, оскільки згідно пунктів 1.18, 1.19 Постанови ОСОБА_5 банку України від 17.06.2004 р. №270 «Про затвердження Положення про порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів і надання резидентами позик в іноземній валюті» (в редакції, чинній на момент укладення договору позики від 8 червня 2010 року) резиденти-позичальники мають передбачити в договорі, що він набирає чинності з моменту його реєстрації ОСОБА_5 банком України. Реєстрація ОСОБА_5 банком договору здійснюється без будь-яких зобовязань з боку ОСОБА_5 банку щодо зобовязань сторін договору. А тому нездійснення відповідачем ОСОБА_3 відповідної реєстрації в НБУ не свідчить про недійсність укладеного між сторонами договору позики.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегією суддів встановлено, що між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач ОСОБА_2 передав відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 14500 Євро, які останній зобовязався повернути у строк до 08 червня 2015 року, але до цього часу позику так і не повернув. А тому колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 15109 Євро, яка складається з основного боргу 14500 (чотирнадцять тисяч пятсот) Євро та 3 % річних нарахованих на суму боргу 609 (шістсот девять) Євро (на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 08.06.2015 року по 31.10.2017 року).

Згідно з ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що згідно з ч.1 ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. У звязку з цим при задоволенні позову про стягнення сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні. У разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим ОСОБА_5 банком України на день ухвалення рішення.

Частиною 1 ст.36 Закону України «Про ОСОБА_5 України» передбачено, що саме банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його.

Згідно офіційного курсу НБУ від 07.11.2017 року, станом на день ухвалення судового рішення, курс 1 Євро становить 31.1195 5300 гривень.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 08 червня 2010 року в розмірі 15109 (пятнадцять тисяч сімдесят вісім) Євро, що згідно курсу НБУ станом на 07.11.2017 року становить 470185,33 грн., яка складається з основного боргу 14500 (чотирнадцять тисяч пятсот) Євро, що згідно курсу НБУ станом на 07.11.2017 року становить 451233,52 грн. та 3 % річних нарахованих на суму боргу 609 (шістсот девять) Євро, що згідно курсу НБУ станом на 07.11.2017 року становить 18951,81 грн., а також судові витрати в сумі 8931,59 грн., які документально підтверджені, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, у відповідності до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з ухваленням по справі нового рішення, яким позов ОСОБА_2 слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, - в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Тячівського районного суду від 12 червня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2, адреса реєстрації ОСОБА_7 Пьольтен, Губерт Шнольфштрассе 29, РНОКПП НОМЕР_3, - заборгованість за договором позики від 08 червня 2010 року в розмірі 15109 (пятнадцять тисяч сімдесят вісім) Євро, що згідно курсу НБУ станом на 07.11.2017 року становить 470185,33 грн., яка складається з основного боргу 14500 (чотирнадцять тисяч пятсот) Євро, що згідно курсу НБУ станом на 07.11.2017 року становить 451233,52 грн. та 3 % річних нарахованих на суму боргу 609 (шістсот девять) Євро, що згідно курсу НБУ станом на 07.11.2017 року становить 18951,81 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 8931,59 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча Судді