Справа № 372/1890/15-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/2069/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 26 23.10.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Березовенко Р.В., Матвієнко Ю.О.,

за участю секретаря Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника апелянтів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 серпня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення коштів, -

встановила:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 121 008,64 доларів США.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 31 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 013-2008-1865 від 02 червня 2008 року у розмірі 121 008,64 доларів США, що станом на 29 січня 2014 року складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 2 052,67 доларів США, суми дострокового стягнення кредиту у розмірі 103 633,54 доларів США, відсотків у розмірі 15 111,37 доларів США та підвищених відсотків у розмірі 211,06 доларів США.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ «Універсал Банк» у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що брали участь у розгляді справи апеляційним судом, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 213, 214 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які було досліджено в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їхню належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 02 червня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір № 013-2008-1865, згідно якого позивач ПАТ «Універсал Банк» надав відповідачу ОСОБА_2 кредит в сумі 111 500 доларів США.

02 червня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 було укладено договори поруки, згідно яких останні поручались за зобовязанням ОСОБА_2 за кредитним договором.

Зазначені договори були укладені в письмовій формі, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 1055 ЦК України.

Розрахунком заборгованості підтверджується факт невиконання відповідачем умов договору і виникнення боргу в загальному розмірі 121 008 доларів США 64 центи, що станом на 29.01.2014 року складається із простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 2 052,67 доларів США,суми дострокового стягнення кредиту в розмірі 103 633,54 доларів США, відсотків в розмірі 15 111,37 доларів США, підвищених відсотків в розмірі 211,06 доларів США.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаї ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідач не виконував належним чином зобовязання відповідно до укладеного ним договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителів вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань, не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

У разі якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, направивши боржнику вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та інших платежів, при цьому договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, для пред'явлення вимоги поручителю обчислюється від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника.

З матеріалів справи вбачається, що 03.10.2014 року ПАТ «Універсал Банк» надіслав поручителям листи-вимоги.

ОСОБА_3 отримав зазначену вимогу 14.10.2014 року, що підтверджується наявною в справі копією поштового зворотного повідомлення (т.1, а.с.143).

ОСОБА_4 отримала зазначену вимогу 14.10.2014 року, що підтверджується наявною в справі копією поштового зворотного повідомлення (т.1, а.с.147).

ОСОБА_5 отримала зазначену вимогу 16.10.2014 року, що підтверджується наявною в справі копією поштового зворотного повідомлення (т.1, а.с.140).

ОСОБА_6 отримав зазначену вимогу 16.10.2014 року, що підтверджується наявною в справі копією поштового зворотного повідомлення (т.1, а.с.150).

ОСОБА_7 отримала зазначену вимогу 16.10.2014 року, що підтверджується наявною в справі копією поштового зворотного повідомлення (т.1, а.с.152).

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Оскільки з позовом до суду позивач звернувся лише 30 квітня 2015 року, тобто з пропуском визначеного законом шестимісячного строку, висновок суду першої інстанції про задоволення позову в частині вимог банку до поручителів порушує норми матеріального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника апелянтів підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення вимог банку до позичальника ОСОБА_2 та відмову у задоволенні вимог банку до поручителів у звязку із закінченням дії поруки.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника апелянтів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 013-2008-1865 від 02.06.2008 року в розмірі 121 008 (сто двадцять одна тисяча вісім) доларів США 64 (шістдесят чотири) центи, що станом на 29.01.2014 року складається із простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 2 052 (дві тисячі пятдесят два) долара США 67 (шістдесят сім) центів, суми дострокового стягнення кредиту в розмірі 103 633 (сто три тисячі шістсот тридцять три) долара США 54 (пятдесят чотири) цента, відсотків в розмірі 15 111 (п'ятнадцять тисяч сто одинадцять) доларів США 37 (тридцять сім) центів, підвищених відсотків в розмірі 211 (двісті одинадцять) доларів США 06 (шість) центів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати в розмірі 3 654 (три тисячі пятдесят чотири) гривні.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Березовенко Р.В.

ОСОБА_10