Справа № 369/7989/17
Провадження № 2/369/3364/17
УХВАЛА

Іменем України

10.11.2017 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кобцевої Олени Петрівни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

03.11.2017 р. до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кобцевої Олени Петрівни про забезпечення позову по даній справі, яку вона обґрунтовувала тим, що майно відповідача вже знаходиться в арешті, що характеризує її як злісного боржника, а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. За рахунок майна, яке перебуває у власності відповідача, позивач може задовольнити свої позовні вимоги, щодо стягнення заборгованості. Крім того вказує, що у відповідача ОСОБА_3 відсутні інші джерела доходу і єдиною можливістю забезпечення виконання майбутнього рішення суду є накладення арешту на вказане майно відповідача, при цьому заборона відчуження такого майна жодним чином не обмежує право відповідача користуватись та володіти ним, не перешкоджає господарській діяльності та носить виключно тимчасовий характер.

Тому представник позивача просила суд вжити заходів щодо забезпечення вищезазначеного позову, шляхом накладення арешту в межах суми заявленої позивачем вимоги (3113391,77 грн.) на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 95, 39 кв.м.; накласти арешт на все майно, в межах суми заявленої позивачем вимоги (3113391, 770 грн.), що належить ОСОБА_3, та заборонити державним реєстраторам, в тому числі державним і приватним нотаріусам та будь-яким іншим особам, що відповідно до закону можуть виконувати функції державної реєстрації, вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, що належить ОСОБА_3

Дослідивши докази по справі, вважаю, що заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчиняти певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання право власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Згідно ч. 3 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами по справі існує спір щодо стягнення заборгованості за договором позики.

Позивачем заявлені позовні вимоги майнового характеру, що стосуються стягнення з відповідачів грошових коштів.

За таких обставин, заява підлягає до задоволення в частині накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 95, 39 кв.м., оскільки обраний позивачем вид забезпечення позову відповідає позовним вимогам, а тому невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, суд відмовляє в частині задоволення заяви щодо накладення арешту на все майно, в межах суми заявленої позивачем вимоги (3113391, 770 грн.), що належить ОСОБА_3, та заборони державним реєстраторам, в тому числі державним і приватним нотаріусам та будь-яким іншим особам, що відповідно до закону можуть виконувати функції державної реєстрації, вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна, що належить ОСОБА_3, оскільки представником позивача, не конкретизовано на яке саме майно накласти арешт та щодо якого нерухомого майна заборонити здійснювати будь-які дії державної реєстрації змін. Крім того, дані вимоги заяви є неспівмірними з заявленими позичачем вимогами щодо стягнення боргу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 208, 209, 210 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Заяву задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 95, 39 кв.м., що належить ОСОБА_3, до розгляду справи по суті.

В решті вимог заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Суддя : Т.В.Дубас