Справа № 136/394/17 Провадження № 22-ц/772/1599/2017Головуючий в суді першої інстанції Кривенко Д. Т.
Категорія 23 Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В.П.,

суддів Оніщука В.В., Медвецького С.К.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

за участю представників сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс - Агро», третя особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвська Світлана Миколаївна про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі, за апеляційною скаргою представника в інтересах ОСОБА_4 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 10 травня 2017 року, ухвалене у даній справі,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2017 року ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_2 звернулася в суд з вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) «Концерн «Сімекс Агро».

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 12.07.2006 року матір'ю ОСОБА_4 від її імені було укладено з відповідачем договір оренди за №142 належної ОСОБА_4 земельної ділянки терміном на 10 років. Будучи у віці 17 років в 2010 році прибувши в адресу товариства на вимогу працівників котрого, нею було проставлено підписи у вказаних працівниками документах. При цьому жодних умов до вказаного договору оренди землі чи змін до нього, вона не погоджувала. Про підписання додаткової угоди до цього договору терміном на 20 років їй також відомо не було.

Будучи повнолітньою позивач неодноразово зверталась до відповідача з відповідними письмовими заявами про небажання продовжувати договір, при поданні останньої такої заяви 22.08.2016 року ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» її було повідомлено про існування додаткової угоди до даного договору оренди землі строк дії якої визначено на 20 років та збільшено розмір орендної плати до 3%.

На переконання позивача така додаткова угода є недійсною, оскільки товариству «Концерн «Сімекс Агро» було достовірно відомо, що вона на момент підписання додаткової угоди була неповнолітньою, враховуючи запис про народження у паспорті, також згода на вчинення даного правочину її батьками не надавалась.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 10 травня 2017 року у задоволені позову відмовлено. Не погодившись з яким ОСОБА_4 оскаржила його в апеляційному порядку через свого представника, поставивши питання про його скасування і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

При цьому скаржник посилається на незаконність та необґрунтованість рішення з підстав неповного та необ'єктивного дослідження судом наданих позивачем доказів на підтвердження своїх вимог. На підтвердження вимог апеляційної скарги в ній наведені ті ж самі доводи, що й у позові.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції прийшла до такого висновку.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив із того, що Додаткова угода до Договору була схвалена позивачем і при її укладенні прав позивача порушено не було, обставини на які вона посилається не можуть мати наслідком недійсність правочину, а за умови їх доведеності можуть бути підставою для зміни чи розірвання договору оренди.

Колегія суддів не може цілком погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4) ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2319, від 28 грудня 2005 року належить земельна ділянка площею 3,5030 га, що розташована на території Славнянської сільської ради, Липовецького району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту виданого від 12.07.2006 р. (а. с. 5-7).

Того ж 12.07.2006 року матір'ю ОСОБА_4 від її імені укладено з ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" договір оренди землі № 142 строком на 10 років, предметом договору є зазначена земельна ділянка. Договір зареєстрований Липовецьким відділом Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" 29.05.2007 року за № 78.

Додатковою угодою до договору оренди землі № 142 від 12.07.2006 року укладеної ОСОБА_4 з ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" 27.12.2010 року було внесено зміни щодо строку дії Договору, а також розміру орендної плати.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №48822933 ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" 01.12.2015 року зареєструвало в Державному реєстрі речових прав право оренди вказаної земельної ділянки строком на 20 років (а. с. 12-13).

Судом вірно враховано ту обставину, що позивачем не пропущено строку позовної давності, оскільки права на підставі оспорюваної додаткової угоди були зареєстровані 01.12.2015 року, а тому перебіг строку позовної давності слід визначати саме з цієї дати.

Відповідно до частини 1 статті 222 ЦК України, на положення норм яких звертав свою увагу суд першої інстанції, правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника, може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу, тобто якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні.

При цьому відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що матеріали справи не містять доказів пред'явлення претензій позивачем відповідачеві з приводу укладеного правочину від 27.12.2010 року.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції не можливо погодитись з огляду на слідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 зверталась до відповідача з письмовою заявою від 19.11.2014 року в якій нею повідомлялось про не бажання продовжувати дію основного Договору (переукладати його чи укладати додаткову угоду до нього), що свідчить про її необізнаність в існуванні Додаткової угоди до Договору (а. с. 14).

19.06.2016 ОСОБА_4 знову звернулась до відповідача з заявою, що була зареєстрована товариством за вх.№856 від 22.08.2016 року з вимогою не здійснювати жодних сільськогосподарських робіт на земельній ділянці, що є предметом Договору оренди, що спростовує висновки суду першої інстанції в цій частині.

За правилами ч. 2 ст. 222 ЦК України правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, муже бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу .

Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Зокрема додаткова угода до договору оренди землі № 142 від 12.07.2006 року укладена ОСОБА_4 з ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" 27.12.2010 року в неповнолітньому віці суперечить приписам ч. 2 статті 203 зазначеного Закону.

Враховуючи наведені положення норм матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 10 травня 2017 року, ухвалене у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс - Агро», третя особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвська Світлана Миколаївна про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі, скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс - Агро», третя особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвська Світлана Миколаївна про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі, задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду від 27.12.2010 року до договору оренди землі за №142 від 12.07.2006 року, реєстраційний запис №78 укладену між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс - Агро».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс - Агро» на користь ОСОБА_4 витрати понесені нею на оплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 640,00 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 704,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий-суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: