__________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-с/520/45/17
УХВАЛА

30.10.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу за №520/18023/14-ц від 29.01.2015 року, виданого Київським районним судом міста Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за використану теплову енергію у розмірі 13796 гривень 58 копійок та витрат по сплаті судового збору в сумі 121 гривня 80 копійок,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09.10.2017 року звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про скасування судового наказу за №520/18023/14-ц від 29.01.2015 року, виданого Київським районним судом міста Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за використану теплову енергію у розмірі 13796 гривень 58 копійок та витрат по сплаті судового збору в сумі 121 гривня 80 копійок.

Заявник у заяві про скасування судового наказу посилається на те, що 29.01.2015 року Київським районним судом м. Одеси було винесено судовий наказ за заявою КП «Теплопостачання м. Одеси» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 13796 гривень 58 копійки.

Заявник зазначив, що з наданого представником КП «Теплопостачання м. Одеси» до заяви про видачу судового наказу, розрахунку заборгованості, вбачається, що стягнута сума у розмірі 13796 гривень 58 копійок складається за період з листопада 2006 року по листопад 2014 року, тобто за 8 років.

У звязку з чим, заявник стверджує, що стягувачем заявлені вимоги з пропуском строку позовної давності, а він ОСОБА_1 був позбавлений заявити відповідну заяву.

Також заявником зазначено, що з ним КП «Теплопостачання м. Одеси» взагалі не укладало договір про надання теплової енергії.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 12.10.2017 року прийнято од розгляду вказану заяву ОСОБА_1 та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, однак надав до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи провести за його відсутності, заяву про скасування судового наказу задовольнити.

Представник КП «Теплопостачання міста Одеси» в судове засідання не зявився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Частиною 6 статті 105-1 ЦПК України встановлено, що заява про скасування судового наказу розглядається судом протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття такої заяви до розгляду у відкритому судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У звязку з чим, судом було ухвалено провести розгляд заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу у відкритому судовому засіданні за відсутності сторін по справі.

Судом встановлено, що 26.12.2014 року КП «Теплопостачання міста Одеси» звернулось до Київського районного суду міста Одеси з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за використану теплову енергію у розмірі 13796 гривень 58 копійок та витрат по сплаті судового збору в сумі 121 гривня 80 копійок.

За наслідком розгляду вказаної заяви, 29 січня 2015 року Київським районним судом міста Одеси винесено судовий наказ №520/18023/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за використану теплову енергію у розмірі 13796 гривень 58 копійок та витрат по сплаті судового збору в сумі 121 гривня 80 копійок.

У відповідності до ст. 95 ч.1 ЦПК судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від №14 від 23.12.2011 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 2 ч. 3, ч. 7 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право. Питання про відкриття наказного провадження або відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу суддя вирішує не пізніше наступного дня з дня надходження заяви до суду.

Згідно з п. 9, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року за №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК) (1618-15), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України (435-15 ).

вимогу Якщо заявлено про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

До вказаної заяви про видачу судового наказу, представником КП «Теплопостачання міста Одеси» був наданий розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що борг боржника в сумі 13796 гривень 58 копійки розрахований за період з 01 листопада 2006 року по 01 листопада 2014 року.

Зазначаємо, що відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З вказаного розрахунку заборгованості доданого до заяви вбачається, що заявник просить стягнути з боржника суму заборгованості, яка стягнута судовим наказом, за період, який перевищує три роки.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника в порядку наказного провадження, останній був позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування строків позовної давності, чим були обмежені його права.

Таким чином, заявлені вимоги не є безспірними, оскільки з'ясування питання щодо дотримання строків позовної давності можливо лише в порядку позовного провадження.

Оглянувши матеріали справи 520/18023/14-ц, судом встановлено, що стягувачем не було надано на підтвердження відповідних договорів про надання послуг з теплової енергії, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання боржником таких послуг, не додано документів, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.

Згідно з ч. 8 ст. 105-1 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення; скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову; змінити судовий наказ.

Враховуюче вищевикладене, що вимоги за якими видаються судові накази, мають бути безспірними, що наказне провадження не передбачає повідомлення сторін, залучення зацікавлених осіб, наданий до суду розрахунок не є безспірним, та те, що між сторонами існує спір про право, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу за №520/18023/14-ц від 29.01.2015 року, виданого Київським районним судом міста Одеси, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.105-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу за №520/18023/14-ц від 29.01.2015 року, виданого Київським районним судом міста Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за використану теплову енергію у розмірі 13796 гривень 58 копійок та витрат по сплаті судового збору в сумі 121 гривня 80 копійок задовольнити.

Судовий наказ №520/18023/14-ц від 29.01.2015 року,виданий Київським районним судом м. Одеси за заявою Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси»про видачу судового наказу, яким стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за використану теплову енергію у розмірі 13796 гривень 58 копійок та витрат по сплаті судового збору в сумі 121 гривня 80 копійок скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Калініченко Л. В.