Справа № 404/89/17
Номер провадження 2/404/1255/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді -Панфілової А.В.

при секретарі - Мосійчук А. Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк « Приватбанк» про стягнення пені,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення пені за невиконання умов договору - депозитного вкладу за період з дня закінчення строку дії договору до дати подачі даної позовної заяви з 09.12.16 року до дати фактичного повернення депозиту до 03.01.17 року в сумі 891 грн. та до 05.01.17 року - 54грн., а всього 945грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 09 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» укладено договір про передачу грошових коштів для розміщення на депозитному вкладі SAMDNWFD401 в доларах США «Стандарт строковий», строком на 12 місяців, тобто до 09 грудня 2016 року включно.

Відповідно до умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у якості початкової суми вкладу у розмірі 10000 доларів США, на умовах Договору. Внесення власних коштів Позивача Відповідачу підтверджується банківським чеком - дебетом рахунку НОМЕР_4 від 09.12.2015 року об 13:39:17 години як відкриття депозиту. На той же депозитний рахунок № НОМЕР_1 Позивачем Відповідачу як поповнення депозиту було внесено 3000,00 доларів США, що підтверджується банківським чеком - дебетом рахунку НОМЕР_2 від 09.02.2016 року об 13:26:02 години. На той же депозитний рахунок № НОМЕР_1 Позивачем Відповідачу як поповнення депозиту було внесено 3000 доларів США, що підтверджується банківським чеком - дебетом рахунку НОМЕР_3 від 12.03.2016 року об 17:12:02 години.

Відповідно до розділу Договору «Дані за вкладом», на суму вкладу нараховуються відсотки за ставкою 12,5 % річних. При цьому, відповідно до п. 2 Договору нарахування відсотків на суму вкладу починається з дня, наступного за днем надходження грошей до Банку та здійснюється за кожний календарний день. Згідно ж до п. 19 Договору, його дія припиняється після виплати усієї суми вкладу разом із процентами, належними Позивачу відповідно до умов Договору, які повинні бути повернуті Позивачу у відповідності до розділу Договору «Дані за вкладом», тобто до 09 грудня 2016 року включно.

З настанням останньої дати, позивач неодноразово звертався до відповідача з метою повернення суми вкладу. Нараховані відсотки за період користування грошовими коштами відповідачем, позивачу повернуті. Але, сам депозит у розмірі 16000 доларів США, був повернутий вже після звернення до суду з даним позовом.

08 грудня 2016 року позивач прибула до КРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м. Кропивницький, вул. Преображенська, 26/70; та повідомила, що у зв'язку з закінченням терміну дії вищезазначеного договору, не вважає за необхідне продовжувати його дію, а бажає зняти грошові кошти для власних потреб. Спеціаліст банку в електронному вигляді сформував необхідні документи з даного питання, оскільки в банку ведеться електронний документообіг. У зв'язку з терміновим від'їздом родини до державної установи «Інститут ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка» Національної академії Медичних наук України (м. Киів), термін повернення грошових коштів був встановлений банком на 17 грудня 2016 року. У вказаний день по поверненню до м. Кропивницький, позивач знов прибула до КРУ ПАТ КБ «ПриватБанк». Співробітником банку Позивачу була призначена дата отримання першої частини її депозиту на 21 грудня 2016 року, та зроблена заявка на доставку грошових коштів до банківської установи до встановленої дати. На мобільний телефон Позивача надійшло SMS-повідомлення (копія SMS-повідомлення від 17.12.2016 року об 11:09 години додається) про те, що частина депозиту у розмірі 8000,00 USD буде доступна Позивачеві 21.12.2016року у відділенні банку, розташованого по вул. Степняка-Кравчинського м. Кропивницький за місцем помешкання Позивача. Але вже 20.12.2016 року об 13:35 годині на мобільний телефон позивача надійшло SMS-повідомлення про те, що видача готівки 21.12.2016 року не може бути виконана у зв'язку з її відсутністю. Далі, 23.12.2016 року об 12:26 годині на мобільний телефон Позивача надійшло SMS-повідомлення про те, що частина депозиту у розмірі 8000,00 USD буде доступна Позивачеві 28.12.2016року та 29.12.2016 року у головному відділенні банку. Лише після звернення до суду позивачу повернуто грошові кошти в сумі 16000 доларів США , тому позивач просить стягнути пеню за період з дня закінчення строку дії договору до дати подачі позову до суду тобто з 09.12.2016 року до 29.12.2016 року та до дати повернення грошових коштів до 03.01.2017 року .

В судовому засіданні представник позивача посилається на ч.5 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів", у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Пеню просить стягнути з посиланням на ст. 625 ЦК України.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав та надав заперечення проти позову з посиланням, що відповідно до договору № SAMDNWFD401 від 09.12.2015 року не передбачено відповідальності у вигляді пені банку за несвоєчасне повернення депозитного вкладу.

Зазначив, що правовідносини які виникли між сторонами, випливають із договору банківського вкладу та не є предметом регулювання Закону України "Про захист прав споживачів", врегульовані главою 71 Цивільного кодексу України та Законом "Про банки та банківську діяльність". Зокрема, ст.1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Тобто, банківський вклад не є а ні роботою (діяльністю виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб), а ні продажем товару (продукції) у сенсі положень, визначених Законом України "Про захист прав споживачів".

Банк при позичанні коштів у вкладника, для їх розміщення у якості банківського вкладу, не отримує жодної винагороди за користування такими коштами, а навпаки сплачує відсотки (дохід вкладника) за період їх використання. Кошти вкладу ніяк не можуть розглядатися як "вартість робіт (послуг)" та/або "загальна вартість замовлення" у сенсі ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів", та не є грошовими зобов»язаннями для настання відповідальності в розумінні ст. 625 ЦК України , а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Судом встановлено наступні факти.

Сторони перебували у договірних правовідносинах, що підтверджується фактом укладення договору № SAMDNWFD401 від 09.12.2015 року ( а.с. 5) між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» про передачу грошових коштів для розміщення на депозитному вкладі SAMDNWFD401 в доларах США «Стандарт строковий», строком на 12 місяців, тобто до 09 грудня 2016 року включно.

Відповідно до умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у якості початкової суми вкладу у розмірі 10000 доларів США, на умовах Договору. Внесення власних коштів Позивача Відповідачу підтверджується банківським чеком - дебетом рахунку НОМЕР_4 від 09.12.2015 року об 13:39:17 години як відкриття депозиту. На той же депозитний рахунок № НОМЕР_1 Позивачем Відповідачу як поповнення депозиту було внесено 3000,00 доларів США, що підтверджується банківським чеком - дебетом рахунку НОМЕР_2 від 09.02.2016 року об 13:26:02 години. На той же депозитний рахунок № НОМЕР_1 Позивачем Відповідачу як поповнення депозиту було внесено 3000 доларів США, що підтверджується банківським чеком - дебетом рахунку НОМЕР_3 від 12.03.2016 року об 17:12:02 години.

Відповідно до розділу Договору «Дані за вкладом», на суму вкладу нараховуються відсотки за ставкою 12,5 % річних. При цьому, відповідно до п. 2 Договору нарахування відсотків на суму вкладу починається з дня, наступного за днем надходження грошей до Банку та здійснюється за кожний календарний день. Згідно ж до п. 19 Договору, його дія припиняється після виплати усієї суми вкладу разом із процентами, належними Позивачу відповідно до умов Договору, які повинні бути повернуті Позивачу у відповідності до розділу Договору «Дані за вкладом», тобто до 09 грудня 2016 року включно.

З настанням останньої дати, позивач неодноразово звертався до відповідача з метою повернення суми вкладу. Нараховані відсотки за період користування грошовими коштами відповідачем, позивачу повернуті. Але, сам депозит у розмірі 16000 доларів США, був повернутий вже після звернення до суду з даним позовом.

Згідно п. 2.2.1.9.2. Умов та правил надання банківських послуг, якщо Клієнт відмовився від продовження депозиту на новий строк, то розриваються обидва вклада: депозит і вклад «до запитання». Виплата коштів з рахунків здійснюється згідно з правилами Банку і вимогами Національного банку України. Нарахування процентів на залишок коштів на розірваних рахунках не здійснюється.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання банку в розмірі та на умовах, визначених договором банківського вкладу (депозиту), припинилися у строк, установлений цим договором.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову, оскільки правовідносини які виникли між сторонами, випливають із договору банківського вкладу та не є предметом регулювання Закону України "Про захист прав споживачів", врегульовані главою 71 Цивільного кодексу України та Законом "Про банки та банківську діяльність". Зокрема, ст.1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Тобто, банківський вклад не є ані роботою (діяльністю виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб), ані продажем товару (продукції) у сенсі положень, визначених Законом України "Про захист прав споживачів".

Банк при позичанні коштів у вкладника, для їх розміщення у якості банківського вкладу, не отримує жодної винагороди за користування такими коштами, а навпаки сплачує відсотки (дохід вкладника) за період їх використання. Кошти вкладу ніяк не можуть розглядатися як "вартість робіт (послуг)" та/або "загальна вартість замовлення" у сенсі ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів".

Між сторонами виникли правовідносини з грошового зобов'язання і тому на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання, а не зазначена у пункті 5 статті 10 Закону «Про захист прав споживачів» відповідальність, оскільки мова йдеться про застосування положень цього Закону у разі, якщо забезпечувальні санкції не передбачені законодавством. Таким чином, положення частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка встановлює відповідальність виконавця робіт (послуг) за її невиконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені, не мають бути застосовані до правовідносин сторін у грошовому зобов'язані, а тому вимоги про стягнення пені є неприйнятними і задоволенню не підлягають.

Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно ст.88 ЦПК України, оскільки вимоги позивачем помилково ґрунтувалися на Законі України « Про захист прав споживачів», суд стягує з позивача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 16, 509, 526, 610, 611, 612, 625, 627, 629, 631, 1058, 1061 ЦК України; статтями 1, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»; статтею 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; частиною другою пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», ст. ст.11, 88, 212-218ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк « Приватбанк» про стягнення пені відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 640грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда