Справа № 346/1603/17
Провадження № 2/346/1033/17
09 червня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: головуючого - судді Хільчука І.І.,
секретаря Олексюк Г.І.,
з участю: представника позивачки ОСОБА_1,
представника третьої особи Перцович І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: відділ опіки та піклування служби у справах дітей Коломийської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
Представник позивача звернулась до суду 31.03.2017 року з даним позовом, який підтримуючи в судовому засіданні пояснила, що 06 травня 2000 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4, який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Коломийського міського управління юстиції в Івано-Франківській області. В цей же день вони вінчалися в храмі Святого Архистратига Михаїла в м. Коломия Івано-Франківської області та отримали церковне свідоцтво про шлюб, в якому вони прожили недовго, і вже 29 листопада 2001 року - розлучились.
Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із позивачкою.
Позивачка разом з сином емігрували до Італії, де одружилася з громадянином Італії ОСОБА_7.
За весь цей час (близько 16 років) біологічний батько дитини не бачив сина, не брав жодної участі в його вихованні, не допомагав фінансово, а також не спілкувався з ОСОБА_5.
На сьогоднішній день позивачка та її син є громадянами Італії. ОСОБА_5 сприймає за свого батька - чоловіка позивачки, хоча йому відомо про існування біологічного батька. Позивачка та її теперішній чоловік повністю забезпечують дитину фінансово, сприяють його навчанню, фізичному та духовному розвитку, тощо.
В вересні 2016 року позивачці стало відомо, що її колишній чоловік (відповідач) подав позовну скаргу про розірвання церковного шлюбу, згідно якої він не заперечує, що участі у вихованні сина він не брав, не допомагав фінансово та стосунків з сином не підтримував протягом останніх шістнадцяти років.
Окрім того, ОСОБА_5, будучи абсолютно свідомим та досягнувши 16-ліття, власноруч написав заяву, в якій висловив побажання щодо позбавлення батьківських прав відповідача.
Відповідач у даній справі є біологічним батьком ОСОБА_5, проте він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.
Вищезазначені обставини свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, закріплених ч. 1-3 ст. 150 СК України, відповідно до якої батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Зазначені обставини у відповідності до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо ОСОБА_5 у зв'язку з ухиленням від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо ОСОБА_5.
Відповідачі в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в тому числі через газету «Галичина» і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.
Представник третьої особи - відділу опіки та піклування служби у справах дітей Коломийської міської ради визнала позов і на підставі висновку виконкому міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав просить суд задовольнити позов.
З'ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.
Встановлено, що 06 травня 2000 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4, який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Коломийського міського управління юстиції /а.с.4/. В цей же день вони вінчалися в храмі Святого Архистратига Михаїла в м. Коломия Івано-Франківської області та отримали церковне свідоцтво про шлюб /а.с.5-6/, в якому вони прожили недовго, і вже 29 листопада 2001 року - розлучились/а.с.4,7/, а від шлюбу у них народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.8/, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом із позивачкою.
Позивачка разом з сином емігрували до Італії, де одружилася з громадянином Італії ОСОБА_7 /а.с.9-10/ і за весь цей час (близько 16 років) біологічний батько дитини не бачив сина, не брав жодної участі в його вихованні, не допомагав фінансово, а також не спілкувався з ОСОБА_5.
На даний час позивачка та її син є громадянами Італії. ОСОБА_5 сприймає за свого батька - чоловіка позивачки, хоча йому відомо про існування біологічного батька. Позивачка та її теперішній чоловік повністю забезпечують дитину фінансово, сприяють його навчанню, фізичному та духовному розвитку, тощо.
Коли у вересні 2016 року позивачці стало відомо, що відповідач подав позовну скаргу про розірвання церковного шлюбу, згідно якої він не заперечує, що участі у вихованні сина він не брав, не допомагав фінансово та стосунків з сином не підтримував протягом останніх шістнадцяти років та син ОСОБА_5, будучи абсолютно свідомим та досягнувши 16-ліття, власноруч написав заяву, в якій висловив побажання щодо позбавлення батьківських прав відповідача, то вона підтримала його і тому звернулися до суду.
Хоча відповідач у даній справі є біологічним батьком ОСОБА_5, проте він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Тобто, вищезазначені обставини свідчать про невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, закріплених у ст. 150 СК України.
Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом і зазначені обставини у відповідності до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо ОСОБА_5 у зв'язку з ухиленням від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно висновку виконкому Коломийської міської ради про доцільність позбавлення батьківських на засіданні комісії з питань захисту прав дитини міської ради визнано за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_5 /а.с.69-70/.
Таким чином, представником позивачки доведено в судовому засіданні ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, тому даний позов слід задовольнити.
На підставі ст.,ст. 19, 150, 155, 157, 164-166 СК України, ст.,ст. 11, 12, 15 Закону України "Про охорону дитинства", п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" та керуючись ст.,ст. 209, 218, 224-229, 294 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_4, 1980 року народження, жителя АДРЕСА_1, батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Коломия, актовий запис № 527 від 17.11.2000 року, свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області.
Заочне рішення може бути переглянуто Коломийським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 346/1603/17.

Суддя Хільчук І. І.