РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/10974/17

Провадження № 2/638/4124/17

23.10.2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Подус Г.С.,

при секретарі Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України про стягнення витрат,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України, в якому просить стягнути на користь позивача як потерпілого з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України витрати в розмірі 830 грн., пов'язані з проїздом до місця виклику в м. Полтаву та назад до м. Харкова.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в провадженні прокуратури Полтавської області перебувало кримінальне провадження № 0000005 за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 372 КК України. В березні 2017 року Октябрьським районним судом м. Полтави зобов'язано провести одночасний допит з учасниками вказаного кримінального провадження. 09.06.2017 року ОСОБА_1 повісткою викликано до прокуратури Полтавської області на 23.06.2017 року для допиту. У зв'язку з тим, що позивач є інвалідом ІІ групи та не мав змоги пересуватись на громадському транспорті, поїздка до м. Полтави здійснювалась на автомобілі, який було заправлено бензином на суму 830 грн., у супроводженні свого сина. 24.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до з письмовою заявою на ім'я керівника прокуратури Полтавської області про відшкодування як потерпілому витрат, пов'язаних з проїздом до місця виклику. В задоволенні вказаної заяви позивачу було відмовлено, у зв'язку з чим він був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник прокуратури Полтавської області Мельничук О.А. позовні вимоги не визнала та пояснила, що позов є безпідставним, 23.06.2017 року слідчі дії в прокуратурі Полтавської області не проводились.

Представник Казначейської служби України Ізмайлов В.О. позовні вимоги не визнав, в обґрунтування зазначив, що чек не є підставою для відшкодування витрат, в матеріалах справи не міститься розрахунку скільки літрів пального необхідно для поїздки до м. Полтави з м. Харкова. Вважав, що сума 830 грн. не доведена.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

В провадженні прокуратури Полтавської області знаходилось кримінальне провадження № 0000005 за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 372 КК України.

Повісткою про виклик ОСОБА_1 викликано до слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Полтавської області на 23 червня 2017 року о 09.30 год. для проведення одночасного допиту зі свідком ОСОБА_4 в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000005.

На підтвердження витрат на пальне для поїздки до м. Полтави за вказаним викликом, позивачем ОСОБА_1 надано Чек № 98524 від 23.06.2017 року, відповідно до якого 23.06.2017 року о 07.19 годин здійснено заправку пальним А-95-Євро на АЗС на автодорозі Київ-Харків-Довжанський на суму 830,00 грн.

24.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до керівника прокуратури Полтавської області Кармазіна Н.А. з заявою, в якій просив відшкодувати йому як потерпілому витрати в сумі 830,00 грн., пов'язані з явкою до слідчого органу прокуратури Полтавської області.

Листом № 17/1-917-14/17 від 04.07.2017 року слідчим в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Полтавської області Кириченко С.А. в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат на пальне відмовлено. В обґрунтування відмови слідчий посилався на те, що проведення одночасного допиту свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_1, обумовлено клопотанням самого ОСОБА_1 23.06.2017 року ОСОБА_1 за його клопотанням були надані матеріали кримінального провадження № 0000005 для ознайомлення. Водночас явка ОСОБА_1 до м. Полтава обумовлена участю в судовому розгляді справи за його скаргою.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частина 3 статті 122 КПК України передбачає, що потерпілим, цивільним позивачам, свідкам оплачуються проїзд, наймання житла та добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

Порядок і розміри витрат, пов'язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, у частині, що не суперечить положенням КПК України 2012 року (витрати, пов'язані із залученням понятих, новим КПК України не регулюються), визначаються Інструкцією про порядок і розміри відшкодування витрат і виплати винагороди особам, які викликаються до органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, а також виплати державним науково-дослідним установам судової експертизи за виконання їхніми працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.1996 року № 710.

Витрати, пов'язані із явкою, відшкодовуються у розмірах, передбачених законодавством для відряджених працівників (постанова КМУ «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» від 02.02.2011 року № 98). У пункті 7 вказаної постанови зазначається, що за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтверджуючих документів, відшкодовуються витрати на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад (у тому числі на орендованому транспорті).

Таким чином не підлягають стягненню витрати позивача на придбання пального, оскільки з наданого позивачем чеку не можливо встановити, що пальне закуповувалось саме позивачем та з якою метою, не вбачається можливим також встановити відповідність кількості придбаного пального витраченому кілометражу від місця проживання позивача до місця призначення (органу досудового слідства).

Суд, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, давши їм юридичну оцінку та визначивши відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів вартості проїзду від його місця проживання до м. Полтави, надані квитанції на бензин, не можуть бути належними доказами, оскільки чинне законодавство не передбачає можливості відшкодування вартості пального, інших доказів матеріали цивільної справи не містять, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 через недоведеність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Прокуратури Полтавської області, Державної казначейської служби України про стягнення витрат - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя