У х в а л а

17 жовтня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в :

Святошинський районний суд м. Києва заочним рішенням від 23 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково: визнав ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1. Вирішив питання про стягнення судових витрат.

Апеляційний суд м. Києва 28 лютого 2017 року скасував заочне рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 13 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилила, рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року залишила без змін.

6 жовтня 2017 року ОСОБА_1, за дорученням якої діє ОСОБА_4, звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2017 року з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, зокрема статей 212 - 214 цього Кодексу щодо оцінки доказів та законності й обґрунтованості рішення суду, при оскарженні судового рішення, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвалу Верховного Суду України від 29 вересня 2010 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2012 року, в яких, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних судових рішеннях застосовано зазначені норми процесуального права.

Подана заява про перегляд зазначених судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, підлягає поверненню з огляду на таке.

Установлено, що суд касаційної інстанції, постановляючи ухвалу від 13 липня 2017 року, про перегляд якої подано заяву, погодився з висновком апеляційного суду про відсутність правових підстав, передбачених статтею 71 Житлового кодексу України, для визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною третьою статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Оскільки ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2017 року, якою залишено без змін рішення суду апеляційної інстанції, не перешкоджає провадженню у справі та не відноситься до судових рішень, перегляд яких передбачений пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, то заява ОСОБА_1 про перегляд зазначеної ухвали з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права підлягає поверненню заявниці.

Керуючись частиною третьою статті 354 ЦПК України, суддя Верховного Суду України

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Л.І. Охрімчук