Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Лозко Ю.П.
Справа № 428/8384/16-ц
Провадження № 22ц/782/1034/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Лозко Ю.П.,

суддів: Карташова О.Ю., Єрмакова Ю.В.

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» на заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Терра Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» про визнання недійсними кредитних договорів,

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є Учасником ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» з розміром внеску до статутного капіталу 441 427,25 грн., що становить 49,4862% в пропорційному співвідношенні.

Рішення щодо укладення кредитних договорів, договорів іпотеки, застави, поруки, випуску векселів, а також надання будь-яких гарантій відносяться до компетенції Зборів Учасників і може бути вирішене шляхом голосування чи методом письмового опитування.

У квітні 2014 року позивач дізналась, про те, що Загальними зборами Товариства Відповідача 2 ухвалені рішення про низку питань повязаних з одержанням мультивалютної кредитної лінії в установі Відповідача 1 - ПАТ «ТЕРРА БАНК», які було оформлено Протоколом №8 від 06.10.2012 р. та Протоколом № 11 від 19.06.2013 р., засідань Загальних зборів учасників ТДВ «СЗХНО». На підставі цих рішень, між Відповідачем 1 та Відповідачем 2 було укладено правочини а саме, кредитні договори № КЛ/13/03-35 від 19 червня 2013 року, № КЛ/13/02-35 від 27 лютого 2013 року та договори застави № 3/13/02-35 від 19 червня 2013 року, № 3/13/03-35 від 19 червня 2013 року та № 3/13/01-35 від 27.02.2013 року.

Позивач також зазначила, що вказані рішення Загальних зборів Товариства, оформлені Протоколами №8, №11, рішеннями Господарського суду визнані недійсними, тому позивач вважає є недійсними з моменту їх прийняття, і не створюють будь яких наслідків, крім тих, що повязані з їх недійсністю, а вказані вище оспорювані нею правочини є недійсними з моменту їх укладення.

Позивач також вважає, що за вказаних обставин, обтяження рухомого майна, що є предметом договорів застави підлягає припиненню із застосуванням відповідних наслідків. Недійсність оспорюваних кредитних договорів тягне за собою недійсність правочинів, що їх забезпечували а саме, договорів поруки № П/13/05-35 від 19 червня 2013 року, та № П/13/03-35 від 27 лютого 2013 року, укладених між ТДВ «СЗХНО» (Відповідачем - 2), ПАТ «ТЕРРА БАНК» ( Відповідачем-1) та ОСОБА_3, договорів поруки № П/13/06-35 від 19 червня 2013 року та № П/13/04-35 від 27 лютого 2013 року, укладених між ТДВ «СЗХНО» (Відповідачем - 2), ПАТ «ТЕРРА БАНК» ( Відповідачем-1) та позивачем. Крім того, позивач зазначила, що договір поруки №П/1304-35 від 27.02.2013 року нею не підписувався, що встановлено рішенням Печерського суду м. Києва від 10.06.2015 року.

Остаточно просила суд:

- визнати недійсним кредитний договір № КЛ/13/03-35 від 19 червня 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» та Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК»;

-визнати недійсним договір застави № 3/13/02-35 від 19 червня 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» та Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК»;

-припинити обтяження рухомого майна за договором застави № 3/13/02-35 від 19 червня 2013 року, укладеним між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» та Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис за реєстраційним № 13753404 (вид обтяження: приватне; тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження: Договір застави № З/13/02-35 від 19 червня 2013 року; обтяжувач: Публічне акціонерне товариство «ТЕРРА БАНК», ; боржник: Товариство з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», );

-визнати недійсним договір застави № 3/13/03-35 від 19 червня 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» та Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК»;

-припинити обтяження рухомого майна за договором застави № 3/13/03-35 від 19 червня 2013 року, укладеним між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» та Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис за реєстраційним № 13753374 (вид обтяження: приватне; тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження: Договір застави товарів в обороті № З/13/03-35 від 19 червня 2013 року; обтяжувач: Публічне акціонерне товариство «ТЕРРА БАНК», ; боржник: Товариство з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», );

-визнати недійсним договір поруки № П/13/05-35 від 19 червня 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_3; - визнати недійсним договір поруки № П/13/06-35 від 19 червня 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_2.;

- визнати недійсним кредитний договір № КЛ/13/02-35 від 27 лютого 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» та Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК»;

- визнати недійсним договір застави № 3/13/01-35 від 27 лютого 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» та Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК»;

- припинити обтяження рухомого майна за договором застави № 3/13/01-35 від 27 лютого 2013 року, укладеним між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» та Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис за реєстраційним № 13549739 (вид обтяження: приватне; тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження: Договір застави № З/13/01-35 від 27 лютого 2013 року; обтяжувач: Публічне акціонерне товариство «ТЕРРА БАНК», ; боржник: Товариство з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», );

- визнати недійсним договір поруки № П/13/03-35 від 27 лютого 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_3;

- визнати недійсним договір поруки № П/13/04-35 від 27 лютого 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_2.

Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір № КЛ/13/02-35 від 27 лютого 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» та Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК».

Визнано недійсним договір застави № 3/13/01-35 від 27 лютого 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» та Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК».

Припинено обтяження рухомого майна за договором застави № 3/13/01-35 від 27 лютого 2013 року, укладеного між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» та Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та вилучено з державного реєстру обтяжень рухомого майна запис за реєстраційним № 13549739 (вид обтяження: приватне; тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження: Договір застави № 3/13/01-35 від 27 лютого 2013 року; обтяжувач: Публічне акціонерне товариство «ТЕРРА БАНК», ; боржник: Товариство з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», ).

Визнано недійсним договір поруки № П/13/03-35 від 27 лютого 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_3.

Визнано недійсним договір поруки № П/13/04-35 від 27 лютого 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_2.

Визнано недійсним кредитний договір № КЛ/13/03-35 від 19 червня 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» та Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК».

Визнано недійсним договір застави № 3/13/02-35 від 19 червня 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» та Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК».

Припинено обтяження рухомого майна за договором застави № 3/13/02-35 від 19 червня 2013 року, укладеного між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» та Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та вилучено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис за реєстраційним № 13753404 (вид обтяження: приватне; тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження: Договір застави № 3/13/02-35 від 19 червня 2013 року; обтяжувач: Публічне акціонерне товариство «ТЕРРА БАНК», ; боржник: Товариство з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», ).

Визнано недійсним договір застави № 3/13/03-35 від 19 червня 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» та Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК».

Припинено обтяження рухомого майна за договором застави № 3/13/03-35 від 19 червня 2013 року, укладеного між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» та Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та вилучено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис за реєстраційним № 13753374 (вид обтяження: приватне; тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження: Договір застави товарів в обороті № 3/13/03-35 від 19 червня 2013 року; обтяжувач: Публічне акціонерне товариство «ТЕРРА БАНК», ; боржник: Товариство з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», ).

Визнано недійсним договір поруки № П/13/05-35 від 19 червня 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_3.

Визнано недійсним договір поруки № П/13/06-35 від 19 червня 2013 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_2.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» повернути Публічному акціонерному товариству «ТЕРРА БАНК» грошові кошти отриманні за недійсним кредитним договором № КЛ/13/03-35 від 19 червня 2013 року у сумі 5592307, 14 (п'ять мільйонів п'ятсот дев'яносто дві тисячі триста сім) гривень 14 копійок та за недійсним кредитним договором № КЛ/13/02-35 від 27 лютого 2013 року у сумі 2219927, 14 (два мільйони двісті дев'ятнадцять дев'ятсот двадцять сім) гривень 14 копійок.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ПАТ «ТЕРРА БАНК» - далі Відповідач 1 звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 вересня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;6) як розподілити між сторонами судові витрати;7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч.1 ч.3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судова колегія вважає, що у даному випадку вказані вимоги закону судом першої інстанції виконано.

Судом та матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_2С є Учасником Товариства Відповідача 2 ТОВ «СЗХНО», що є правонаступником ТДВ « СЗХНО» з розміром внеску до статутного капіталу 441 427,25 грн., що становить 49,4862% в пропорційному співвідношенні. Статутний капітал складає 892 020,50 грн.

Статутом Товариства передбачено, що рішення щодо укладення кредитних договорів, договорів іпотеки, застави, поруки, випуску векселів, а також надання будь-яких гарантій відносяться до компетенції Зборів Учасників і може бути вирішене шляхом голосування чи методом письмового опитування.

27.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та ТДВ «СЗХНО» укладений кредитний договір № КЛ/13/02-35 за умовами якого, Банк відкриває Позичальнику відновлювальну мультивалютну кредитну лінію у доларах США /євро з лімітом в сумі, еквівалент якої не може перевищувати 300 000,00 (триста тисяч) Євро за курсом, встановленим Національним банком України в день надання коштів на умовах , передбачених цим договором, а також здійснює управління цією кредитною лінією, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, в межах строку кредитування в розмірі 12,5% річних в доларах США /євро, сплатити комісійну винагороду за надання (управління) кредитом.

19 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» та ТДВ «СЗХНО» був укладений кредитний договір № КЛ/13/03-35 від 19.06.2013 року, за умовами якого, Банк відкриває Позичальнику відновлювальну мультивалютну кредитну лінію у доларах США /євро з лімітом в сумі, еквівалент якої не може перевищувати 830 000,00 доларів США за курсом, встановленим Національним банком України в день надання коштів на умовах, передбачених цим договором, а також здійснює управління цією кредитною лінією, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, в межах строку кредитування в розмірі 12,5% річних в доларах США /євро, сплатити комісійну винагороду за надання (управління) кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаними вище кредитними договорами, 27 лютого 2013 року між ТДВ «СЗХНО» та ПАТ «ТЕРРА БАНК» укладено договір застави № 3/13/01-35; між ТДВ «СЗХНО», ПАТ «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_3 договір поруки №П/13/03-35; між ТДВ «СЗХНО», ПАТ «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_2 договір поруки №П/13/04-35. 19 червня 2013 року, між ТДВ «СЗХНО» та ПАТ «ТЕРРА БАНК» укладені договір застави №3/13/02-35 та договір застави № 3/13/03-35; між ТДВ «СЗХНО», ПАТ «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_3 договір поруки №П/13/05-35, та договір поруки № П/13/06-35 між ТДВ «СЗХНО», ПАТ «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_2.

Вказані правочини, що оспюрюються позивачем, вчинені ОСОБА_2 як особою, який діяв від імені Товариства Відповідача - 2 на підставі рішень Загальних зборів учасників Товариства Відповідача 2 від 06.10.2012 р. та від 19.06.2013 р., повязаних з отриманням мультивалютної кредитної лінії в ПАТ «ТЕРРА БАНК».

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Луганської області від 23.03.2016р. по справі № 913/772/15, визнані недійсними усі рішення загальних зборів ТДВ «СЗХНО» оформлені протоколом засідання загальних зборів учасників № 11 від 19.06.2013 року.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 04.04.2016року визнані недійсними усі рішення загальних зборів ТДВ «СЗХНО», оформлені протоколом засідання загальних зборів учасників № 8 від 06.10.2012 року.

За вимогами ч.3 ст. 61 ЦК України, обставини встановлені судовим рішення, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оспорюванні позивачем правочини відповідно до вимог ч.1,2,5 ст. 203 ЦПК України та з урахуванням вимог ч.1 ст. 207 ГК України суперечать діючому законодавству, оскільки укладені ОСОБА_3 як особою який діяв від імені Товариства проте, на момент їх укладення не мав господарської компетенції на їх вчинення, тобто не мав передбачених законом повноважень, тому на підставі вимог ст. 215 ЦК України, 236 ЦК України, оспорюванні позивачем вказані вище кредитні договори та договори застави, слід визнати недійсними з моменту їх вчинення. Поряд з цим, визнання судом недійсними договорів застави, тягне за собою припинення обтяження рухомого майна, що є предметом даних договорів застави, та, як наслідок, має бути вилучено записи з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за реєстраційними номерами: № 13753404, № 13753374 та № 13549739. Визнання недійсними кредитних договорів у відповідності до вимог ч. 2 ст.548 ЦК України, є підставою недійсності договорів поруки, які забезпечували оспорюванні правочини.

Судом також встановлено, що за умовами кредитного договору № КЛ/13/03-35 від 19 червня 2013 року Відповідач-2 отримав від Відповідача-1 гривневий еквівалент 830 000,00 доларів США, який становив 6 634 190,00 грн., виходячи з офіційного курсу Національного Банку України на 19 червня 2013 року в розмірі 7,993 гривень за один долар США, та за кредитним договором № КЛ/13/02-35 від 27 лютого 2013 року Відповідач-2 отримав від Відповідача - 1 гривневий еквівалент 300 000,00 євро, який становив 3 135 733,80 грн., виходячи з офіційного курсу Національного Банку України на 27 лютого 2013 року в розмірі 10,452446 за один євро). Відповідачем -2 в свою чергу на користь ПАТ «Терра Банк» по кредитному договору № КЛ/13/03-35 від 19 червня 2013 року було перераховано грошові кошти у розмірі 1 041 882,86 грн. та по кредитному договору № КЛ/13/02-35 від 27 лютого 2013 р. грошові кошти у розмірі 915 806, 66 грн.

За змістом ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. За ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, суд дійшов правильного висновку, що сторонами вчинено правочини, повязані з наданням кредитних коштів саме у гривні, та у разі визнання кредитних договорів № КЛ/13/03-35 від 19 червня 2013 року та № КЛ/13/02-35 від 27 лютого 2013 року недійсними, є підстави для застосування правових наслідків недійсності оспорюваних правочинів, передбачені ст. 216 ЦК України, тобто за кредитним договором № КЛ/13/03-35 від 19 червня 2013 року, Відповідач-2 повинен повернути Відповідачу-1 суму наданого кредиту що становить 6 634 190,00 грн., при цьому Відповідач-1 повинен повернути Відповідачу-2 суму, яка сукупно складається зі сплачених платежів по тілу кредиту та сплачених відсотків у розмірі 1 041 882,86 грн. За кредитним договором № КЛ/13/02-35 від 27 лютого 2013 року, Відповідач-2 повинен повернути Відповідачу-1 суму наданого кредиту, що складає 3 135 733,80 грн., при цьому Відповідач-1 повинен повернути Відповідачу-2 суму, яка сукупно складається зі сплачених платежів по тілу кредиту та сплачених відсотків у розмірі 915 806, 66 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитні договори від 27.02.2013 р., від 19.06.2013 р. договір застави від 27.02.2013 р. договір застави від 19.06.2013 р., договір застави товарів в обороті від 19.06.2013 р. було укладено між ПАТ «ТЕРРА БАНК» та ТДВ «СЗХНО» правонаступником якого є Відповідач -2 ТОВ «СЗХНО» тобто між банком та Відповідачем -2, отже, позивач ОСОБА_2 не є стороною в цих правовідносинах, а також в правовідносинах, які виникають з договорів поруки від 27.02.2013 р. та від 19.06.2013 р. укладених між Відповідачем 1, Відповідачем -2 та ОСОБА_3 На дату відкриття провадження у справі учасником Відповідача -2 зі 100% розміром статутного капіталу була інша особа. Крім того, позивачем не надано відповідних документів, які б засвідчували її право представляти права, свободи та інтереси Товариства Відповідача -2, тому позивач не мала права звертатись до суду з даним повозом в інтересах останнього та ОСОБА_3, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом встановлено, що позивач згідно Статуту Товариства Відповідача -2 є учасником ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» з розміром внеску до статутного капіталу 441 427,25 грн., що становить 49,4862% в пропорційному співвідношенні. На час вчинення оспорюваних нею правочинів, на час звернення до суду з даним позовом та на момент ухвалення оскаржуваного рішення мала статус учасника товариства Відповідача -2.

Ті обставини, за якими 05.09.2016 року між ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу корпоративних прав (частки в статутному капіталі), а саме частку у розмірі 49,48622 % Статутного капіталу Товариства вартістю 441 427,25 (чотириста сорок одна тисяча чотириста двадцять сім) грн. 25 коп. та були внесені зміни до ЄДР, не можуть слугувати відсутністю права звернення позивача до суду за захистом порушеного права ( ст. 16 ЦК України), як заінтересованою особою, яка заперечує дійсність вказаних вище правочинів (ст. 215 ЦК України). 08.09.2016 року сторони уклали Додаткову угоду № 1 до Договору, в якій дійшли згоди розірвати Договір та застосувати порядок подвійної реституції, і зазначені зміни були внесені в ЄДР.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач ОСОБА_2 звертаючись до суду з даним позовом використовувала свої корпоративні права (ч.1 ст.12, ст. 167 ГПК України), тому даний спір про визнання недійсним кредитних договорів, договорів застави та поруки підвідомчий господарському суду і підлягає вирішенню у загальному порядку, що в даному випадку є підставою для застосування вимог ч.1 ст.205 ЦПК України, колегія суддів вважає також необґрунтованими, оскільки до підвідомчості господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками господарських товариств, що повязані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів. Корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами ( п. 4 ч.1 ст.12, ст. 167 ГПК України).

Позивач будучи учасником Товариства Відповідача 2 яка відповідає за боргами Товариства своїми внесками до статутного капіталу та додатково належним їй майном, у випадку недостатності сум внесків, звернулася до суду з даним позовом, як фізична особа, заперечуючи дійсність спірних правочинів, укладених особою, яка діяла від імені Товариства без достатнього обсягу цивільної дієздатності, отже, даний спір, що виник між сторонами згідно п. 4 ч.1 ст.12 ГПК України не є корпоративним спором. Крім того, позивач з аналогічним позовом зверталась до Господарського суду міста Києва. Ухвалою суду від 20.04.2016 року у прийнятті даної позовної заяви відмовлено, з тих підстав, що даний спір не є корпоративним спором, а даний позов не підлягає вирішенню в господарських судах України ( т.1 а.с.236-238).

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що рішення загальних зборів учасників ТДВ «СЗХНО» не є правочинами, та до цих рішень не можуть застосовуватися положення ст. ст.203,215 ЦК України та визнання їх недійсними не породжує наслідки визначені ст. 216 ЦК України, тому спірні кредитні договори, договори застави та договори поруки, не може бути визнано недійсними у звязку із визнанням недійсності рішень загальних зборів ТДВ «СЗХНО»,оформлених протоколами засідання загальних зборів учасників ТДВ «СЗХНО» №11 від 19.06.2013 року та №8 від 06.10.2012 року, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки наслідки передбачені ст. 216 ЦК України до вказаних рішень загальних зборів Товариства відповідача 2, визнаних недійсними рішеннями Господарського суду не застосовувалися.

Спірні договори було вчинено особою ОСОБА_3 від імені товариства Відповідача -2 виключно на підставі рішень загальних зборів учасників ТДВ «СЗХНО», оформлених протоколами № 8 від 06.10.2012 року та № 11 від 19.06.2013 року, що стосувались питань, повязаних з отриманням мультивалютних кредитних ліній в установі Відповідача -1, які визнані недійсними рішеннями Господарського суду, якими встановлено факт порушення рішенням загальних зборів прав та законних інтересів позивача як учасника товариства, оскільки вирішення питань стосовно отримання мультивалютної кредитної лінії та надання у заставу банку відповідного майна, безпосередньо стосується прав позивача як учасника товариства, зокрема її майнових прав як фізичної особи, яка є учасником товариства та несе відповідальність за боргами товариства своїми внесками до статутного капіталу, а у випадку недостатності відповідних сум додатково належним їй майном. Отже, вказані рішення загальних зборів товариства Відповідача -2, призвели до порушення прав та законних інтересів позивача як учасника цього товариства, та як фізичної особи, на підставі яких, і було укладено спірні правочини особою, яка не мала законних повноважень на їх вчинення в розумінні ч.1,2,5 ст.203 ЦК України, що є підставою для визнання оспорюваних позивачем правочинів недійними у відповідності до вимог ст. 215 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги, в яких апелянт посилаючись на вимоги ст. 237, ч.2 ст. 145,ч.3 ст.92 ЦК України, та п.42 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.10.2008 року №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», зазначає обставини за якими під час укладення оспорюваних правочинів, повноваження ОСОБА_3 на їх вчинення було підтверджено, тому вказує про відсутність у Банку при укладені оспорюваних правочинів, відомостей, які б призвели, до того, що Банк знав чи за всіма обставинами не міг знати про обмеження директора ТДВ «СЗХНО» на підписання цих договорів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки обставини на які посилається апелянт, підлягають встановленню при вирішенні спорів щодо визнання недійсними правочинів, укладених виконавчим органом господарського товариства, рішення загальних зборів про обрання якого на посаду визнано у судовому порядку недійсним, тобто при вирішенні корпоративних спорів.

Доводи апеляційної скарги, про те, що після укладання ОСОБА_3 який діяв від імені Відповідача-2 оспорюваних позивачем правочинів, було вчинено дії, які зумовили схвалення ТДВ «СЗХНО» даних договорів, зокрема товариство Відповідача - 2 за вказаними кредитними договорами отримало від банку грошові кошти, що створило виникнення прав та обов»язків ТДВ «СЗХНО» перед банком, крім того, позивач уклавши договори поруки фактично підтвердила згоду та погодила укладення кредитних договорів між банком та відповідачем -2, колегія суддів вважає ці доводи також необґрунтованими, оскільки в даному випадку спір, що виник між сторонами повязаний з визнанням оспорюваних позивачем правочинів недійсними у відповідності до вимог ст. ст. 203,215 ЦК України, як заінтересованою особою, і стосується її законних прав та інтересів як фізичної особи. Недійсність основного зобовязання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення (ст. 548 ЦК України). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що договір поруки №П/13/04-35 від 27.02.2013 року не підписувала, що встановлено рішенням Печерського суду м. Києва від 10.06.2015 року.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, зводяться до не згоди з висновками суду по оцінці доказів, але згідно зі ст. 212 ЦПК України право оцінки наданих доказів належить безпосередньо суду.

Доказів, які б спростовували висновки суду, апелянтом не надано.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У даному випадку доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду відповідає вимогам закону, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Терра Банк» відхилити.

Заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді: