У х в а л а

іменем україни

31 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДемяносова М.В.,
суддів:Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Рівненської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Промислово-інвестиційна Група» про визнання незаконними та скасування рішень Рівненської міської ради, визнання недійсним договору оренди землі та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська Промислово-інвестиційна Група» на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 10 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до Рівненської міської ради та ТОВ «Українська Промислово-Інвестиційна група» про визнання незаконними та скасування рішень Рівненської міської ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 квітня 2016 року у відкритті провадження відмовлено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 10 червня 2016 року, ухвала суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень Рівненської міської ради № 955 від 19 липня 2007 року «Про погодження місця розташування об'єкта і надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 від 21 серпня 2007 року «Про надання і вилучення земельної ділянки та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 від 24 грудня 2008 року «Про вилучення земельної ділянки на АДРЕСА_2 та надання її в оренду, а також про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 16 березня 2009 року, який був укладений між Територіального громадою Рівненської міської ради і ТОВ «Українська Промислово-інвестиційна Група», та зобов'язання ТОВ «Українська Промислово-інвестиційна Група» відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення у розпорядження Територіальній громаді в особі Рівненської міської ради земельної ділянки площею 4 000 кв. м на АДРЕСА_2 скасовано, а справу у цій частині направлено до суду для вирішення питання про відкриття провадження. В решті ухвалу залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Українська Промислово-інвестиційна Група» просить скасувати ухвалу апеляційного суду і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що предметом оскарження є рішення суб'єкта владних повноважень - органу місцевого самоврядування, прийняті при здійсненні владних управлінських функцій, тому вирішення даного спору відповідно до ст. ст. 3, 17 КАС України підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Скасовуючи частково ухвалу місцевого суду та направляючи справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Зазначені висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до положень процесуального закону та узгоджуються з нормами процесуального права, які судом правильно застосовані.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Земельний Кодекс України є, зокрема, тим актом цивільного законодавства, який передбачає підставою виникнення цивільних прав та обовязків акти органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Так, відповідно до частин другої та третьої статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За статтею 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 ЗК України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Статтею 80 ЗК України установлено, що самостійними суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення ст. 11 ЦК України, ст. ст. 78, 116, 122 ЗК України, в зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

За таких обставин рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

З урахуванням наведеного, правильним є висновок суду апеляційної інстанції, що вимоги ОСОБА_6 про визнання незаконними та скасування рішень Рівненської міської ради № 955 від 19 липня 2007 року «Про погодження місця розташування об'єкта і надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 від 21 серпня 2007 року «Про надання і вилучення земельної ділянки та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 від 24 грудня 2008 року «Про вилучення земельної ділянки на АДРЕСА_2 та надання її в оренду, а також про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 16 березня 2009 року, та зобов'язання ТОВ «Українська Промислово-інвестиційна Група» відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення у розпорядження Територіальній громаді в особі Рівненської міської ради земельної ділянки площею 4 000 кв. м на АДРЕСА_2 підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

На підставі ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, ухвали судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням вимог процесуального закону.

З огляду на викладене, касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала апеляційного суду Рівненської області від 10 червня 2016 року − залишенню без змін відповідно до ст. 342 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська Промислово-інвестиційна Група» відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 10 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак