Справа № 396/1252/17
Провадження № 2/396/609/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого Шепетько Володимир Іванович

з участю секретаря Корольової Ю.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новоукраїнка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрацї Кіровоградської області, комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 районної державної адміністрації Кіровоградської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3, Комісія з питань захисту прав дитини Добровеличківської районної державної адміністрації Кіровоградської області про скасування розпорядження №199-р ОСОБА_2 РДА Кіровоградської області від 14 червня 2017 року "Про визначення участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої ОСОБА_1М." та рішення районної комісії з питань захисту прав дитини від 08 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, посилається на те, що 29.12.2009 року між ним та ОСОБА_3 було укладено шлюб, від якого, як він був упевнений, у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після народження дітей його тодішня дружина почала зловживати спиртними напоями, на цьому грунті між ними постійно виникали суперечки та сварки, сімейні відносини стали сходити нанівець. Він поставив до відома ОСОБА_3 про те, що якщо вона буде продовжувати вживати спиртні напої, то він буде вимушений розлучитися з нею та підняти питання про визначення місця проживання дітей з ним. На це ОСОБА_3 відповіла, що вона постійно зраджувала йому та народила дітей не від нього. Про те, що він не є біологічним батьком дітей вона наголошувала постійно, розповідала про це родичам та знайомим. Аби уникнути сорому, він вимушений був виїхати з с. Григорівка, де вони разом проживали. Після цього він подав заяву про розірвання шлюбу і 21 серпня 2012 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області шлюб між ним та ОСОБА_3 було розірвано.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 звернулася до Новоукраїнського районного суду з позовом до нього про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_6. Зрозуміло, що в неї виникло запитання до колишньої дружини щодо підстав звернення за аліментами при тому, що вона не вважає його їх біологічним батьком. На це запитання ОСОБА_3 відповіла, що вона не в змозі довести ці обставини, діти народжені в шлюбі, тому він змушений сплачувати аліменти на утримання малюків. Саме це спонукало його подати зустрічний позов, в якому оспорив своє батьківство. ОСОБА_3 справі було призначено судово-медичну генетичну експертизу, висновок якої спростував його батьківство відносно сина ОСОБА_4 та підтвердив, що він є біологічним батьком доньки ОСОБА_5.

Всі ці події спричинили йому багато моральних страждань, однак не змінили його відношення до дітей. Крім призначених судом аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 він надавав додаткові кошти, продукти харчування, ліки, одяг обом дітям. Аби звести зустрічі с колишньою дружиною до мінімуму, він кожного тижня навідував дітей в дитячому садку, в який також відвозив речі, продукти харчування, іграшки, а також сплачував кошти на оплату за відвідування дитячого закладу.

В подальшому він створив нову сім'ю, його теперішня дружина ОСОБА_7 підтримала його позицію щодо дітей та запропонувала налагодити відносини з бувшою дружиною та брати участь у вихованні дітей, в т.ч. і ОСОБА_1, якому він не є біологічним батьком. З серпня 2014 року за його ініціативою та зі згоди ОСОБА_3 він почав брати дітей (ОСОБА_5 постійно, ОСОБА_1 - іноді) на вихідні в м.Помічна Добровеличківського району, де проживає. В березні 2015 року ОСОБА_3 запропонувала забрати дитину на 3 місяці й до жовтня 2015 року, тобто протягом 7-ми місяців не з'являлася. До онуки приїздила лише мати бувшої дружини ОСОБА_8. В жовтні ОСОБА_3 забрала дівчинку, через кілька днів привезла Марійку та ОСОБА_4, сказавши, що їде в Молдову на кілька днів, однак повернулася через кілька тижнів. До того ж ОСОБА_3 приїздила за дитиною завжди в нетверезому стані, в листопаді 2015 року вона приїхала до дитячого садка, де вчинила справжній дебош, після чого вихователі вимушені були викликати поліцію. Таке відношення до дитини змусило його підняти питання про проживання Марійки з ним. З листопада 2015 року по вересень 2016 року ОСОБА_3 була зайнята власним життям та не згадувала про дитину. З вересня 2016 року вона почала вимагати передачі дитини їй. Причиною цього стала заява позивача до виконавчої служби про те, аби з нього перестали вираховувати аліменти, адже дитина, на утримання якої вони стягуються, проживає з ним. Будь-які пояснення, що дитина не іграшка та вимагає постійного піклування, виховання, постійної любові, ласки та прихистку ОСОБА_3 не сприймаються.

12 травня 2017 року Розпорядженням ОСОБА_2 районної державної адміністрації Кіровоградської області, з врахуванням рішення районної комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 26 квітня 2017 року №») було визначено місце проживання малолітньої - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, за місцем мешкання батька - ОСОБА_1, тобто разом зі ним.

В подальшому, ОСОБА_3 звернулася до комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 РДА із заявою про визначення її участі у вихованні малолітньої доньки. Розпорядженням ОСОБА_2 районної державної адміністрації Кіровоградської області з урахуванням рішення районної комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 РДА (протокол від 08 червня 2017 року № 3) було визначено час і місце спілкування ОСОБА_3 із донькою два рази на місяць, першого і третього тижня з 16.00 п'ятниці до 16.00 неділі та першу половину канікул за місцем проживання матері.

Коли про вищевказане Розпорядження була повідомлена дочка ОСОБА_6, вона категорично заявила, що не поїде в с.Григорівка за місцем проживання мами і що вона бажає спілкуватися лише з бабусею ОСОБА_9 у себе вдома. На приїзд ОСОБА_3 після цієї новини дівчинка відреагувала істерикою та небажанням їхати з дому. До того ж, черговий скандал, влаштований ОСОБА_3 та родичами, які з нею приїхали , негативно вплинув на психологічний та емоційний стан дівчинки.

Орган опіки та піклування, вирішуючи питання щодо визначення способу участі у вихованні дитини, не взяв до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, а також індивідуальні особливості розвитку дитини, в тому числі відвідування гуртків, секцій та спортивних тренувань, потреб дитини у дотриманні денного розпорядку для дитини відповідного віку, відвідування дитиною дошкільного навчального закладу, в подальшому школи, а також тривала, близько року, відсутність спілкування матері з дитиною. А отже, визначений спосіб не в повній мірі відповідає інтересам дитини, оскільки може негативно вплинути на психологічний стан дитини та її гармонічний розвиток.

Вирішуючи питання щодо визначення способу участі у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_2 РДА та орган опіки і піклування не вислухали та не прийняли до уваги думку самої дівчинки, а також висновки педагогів відносно пріоритетів дитини та не завжди адекватної поведінки матері як Григорівського так і Помічнянського дитячих садків, які відвідувала ОСОБА_5.

Вважає, що з ОСОБА_3 доцільно провести комплекс соціально-психологічних заходів, що сформують у останньої відразу до застосування агресії. Аби уникнути проявів такої агресії при подальших зустрічах з дитиною, вони повинні проходити з його участю та участю соціального працівника на території, яка є звичною для дівчинки. Тільки тоді, контакти матері з дитиною будуть бажаними і корисними для всіх. Крім того, вважає, що дитина правомочна довести до відома батьків, інших членів сім'ї, комісії та суду свої міркування з того чи іншого питання, пов'язаного з її інтересами, у будь-якій доступній для неї формі, тому способи участі матері у вихованні доньки мають бути угоджені з самою дівчинкою.

Просить скасувати розпорядження ОСОБА_2 РДА Кіровоградської області від 14.06.2017 року №199-р «Про визначення участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої ОСОБА_1М.» та рішення комісії з питань захисту прав дітей ОСОБА_2 районної державної адміністрації №3 від 08 червня 2017 року в частині встановленого часу і місця спілкування ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_10. Визначити участь ОСОБА_3 у вихованні доньки ОСОБА_5 слідуючим чином:

- спілкування без обмежень особисто із дочкою за допомогою телекомунікаційних мереж (у тому числі, голосової телефонії) та будь-яких інших засобів зв'язку та комунікації з урахуванням бажання дитини;

- періодичні побачення два рази на місяць перша та третя суботи місяця тривалістю з 10 год. до 20 год. за місцем проживання дитини з участю батька або ж соціального працівника та з урахуванням бажання дитини або у іншому місці за її вибором за умови попередження батька ОСОБА_1 шляхом відправлення СМС-повідомлення на мобільний номер телефону за 48 годин до побачення з дочкою;

- спільний відпочинок на час канікул , у святкові дні та день народження малолітньої доньки проводити за місцем та в часовому проміжку, узгодженому між батьками та враховуючи думку дитини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_11 позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, позивач ОСОБА_1 пояснив, що не чинить перешкод у спілкуванні матері з дитиною, ОСОБА_3 тривалий час не навідувала дитину, тому остання відвикла від неї і не бажає залишатися із нею наодинці, а тим більше їхати із нею в с.Григорівку Новоукраїнського району до місця її проживання, просить задовольнити позов, визначивши способи спілкування матері з дитиною у присутності батька або соціального працівника.

Представник відповідачів ОСОБА_2 РДА та Комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 РДА ОСОБА_12 позов не визнала, подала письмове заперечення, в якому вказує на те, що відповідно до розпорядження голови ОСОБА_2 райдержадміністрації від 12 травня 2017 року №161-р було визначено органом опіки та піклування місце проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, біля батька - ОСОБА_1. Захищаючи інтереси вказаної дитини орган опіки та піклування не змінив місце проживання дитини, адже вона вже попередньо проживала з батьком, відвідувала Помічнянський дошкільний навчальний заклад. Дитина за певний час відвикла від матері, а так як батько взагалі не пускав матір до дитини, орган опіки та піклування рекомендував матері спочатку поспілкуватися із донькою, налагодити відносини.

Законних підстав для скасування рішення орган опіки та піклування не вбачає, так як справа розглянута з дотримання всіх норм законодавства, у присутності обох батьків. Підстав для заслуховування думки дитини члени комісії не вбачали, так як вона не досягла такого віку, що може її чітко висловити.

З метою недопущення психологічного травмування дитини, орган опіки та піклування визначив мінімальний час спілкування матері з дитиною, вказавши побачення з донькою двічі на місяць у вихідні та першу половину канікул за місцем проживання матері. Таке рішення (за місце проживання матері) прийнято зважаючи на той факт, що нова родина категорично заперечувала у перебуванні матері у домоволодінні батька ОСОБА_1 та кожного разу, коли мати намагалася відвідати доньку у батька, вчинялися сварки.

На засіданні комісії батько пояснював, що не бажає щоб донька перебувала у матері в с. Григорівка Новоукраїнського району так як умови проживання матері незадовільні, але ці факти спростували представники служби у справах дітей райдержадміністрації, які зачитали акт обстеження умов проживання родини де умови проживання добрі. Інших фактів, підстав, щоб відмовити матері брати дитину до себе заявник не вказав. Відповідно до наданих до комісії матеріалів підстав визначати участь матері у вихованні доньки за місцем проживання батька орган опіки та піклування не побачив. Рішення прийнято одноголосно.

Відповідно до Сімейного кодексу України, якщо одного із батьків не влаштовує рішення органу опіки та піклування, він може звернутися до суду про визначення участі у вихованні одного із батьків, не скасовуючи попереднє рішення, а визначивши судом новий час. Але зважаючи на вказані позовні вимоги батько взагалі не бажає виконувати будь-які рішення, обмежуючи доступ матері до спілкування з дитиною, мотивуючи бажанням дитини.

Керуючись Сімейним кодексом України, де закон гарантує обом батькам рівні права у вихованні дитини орган опіки та піклування не підтримує нові вимоги вказані у позовній заяві щодо спілкування через засоби зв'язку та побачення матері у присутності батька ОСОБА_1 У позовних вимогах батько вказав не на захист інтересів доньки, а на свої власні, позбавивши свою дитину материнської ласки та любові.

Третя особа ОСОБА_3 позов не визнала, надала письмове заперечення, згідно якого вказує на те, що позивач оскаржує розпорядження та протокол, тобто рішення відповідно до яких встановлено порядок її участі у вихованні моєї доньки ОСОБА_5.

Вона категорично заперечує проти позову, вважаючи його надуманим та безпідставним.

Оскаржуваними розпорядженням та рішенням визначено порядок її участі у вихованні доньки. Рішення прийняті обґрунтовано на підставі вивчення всіх обставин справи. Починаючи з березня 2015 року позивач у цій справі чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Оскаржувані ним рішення Позивач не виконує, чим спричиняє їй моральних та матеріальних збитків. Вона є добропорядною громадянкою, матір'ю трьох дітей та сумлінно виховує двох малолітніх дітей. Вона має позитивні характеристики з роботи та з місця проживання, її діти забезпечені всім необхідним, у них створені нормальні умови для життя та розвитку, що неодноразово підтверджено відповідними актами обстеження компетентними органами, вона не перебуває на обліку у наркодиспансері, а також немає і не було психічних розладів, що підтверджено відповідними довідками лікарських установ. Позивач подав до суду неналежний доказ - довідку підписану завідуючою Григорівським ДНЗ ОСОБА_13, з якою у неї існують неприязні стосунки. Довідка носить ознаки підробки, так як складена завідуючою дитсадком на бланку сільської ради, яка припинила існування. Григорівським сільським старостою їй надана позитивна характеристика. Щодо фактів, нібито, її появи в Помічнянському дитсадку в нетверезому стані, вважає наклепом.

Дійсно у неї відсутні будь-які симпатії до Позивача через те, що він у самі складні для виховання та матеріального забезпечення доньки ОСОБА_5 роки зовсім про неї не турбувався, пішов з дому до іншої жінки ще до її народження, коли вона була на останньому місяці вагітності, а зараз усе перекручує. З часу народження 25 липня 2011 року до грудня 2013 року Позивач не згадував, що у нього є донька. Коли у неї виникли тимчасові складні життєві обставини, позивач скористався цим та разом зі своєю новою дружиною ОСОБА_7 шляхом умовлянь та запевнень посіяли у нею віру у їхні, нібито, добрі наміри допомогти. Взявши доньку погостювати, щоб нібито полегшити їй пошук роботи, у подальшому дитину повернути відмовились. Без негативного впливу позивача та його близького оточення донька не могла мати підстав ставитись до неї по іншому ніж до матері. Вважає, що позивач і ОСОБА_7 психологічно впливають на ОСОБА_5, щоб викликати у неї відразу до неї.

Упродовж двох років з листопада 2015 р. позивач та його дружина чинили їй перешкоди у спілкуванні з дитиною, а коли 08.06.2017 р. було прийнято рішення про визначення способу її участі у вихованні доньки, позивач, а більше його дружина ОСОБА_7, продовжили чинити їй перешкоди у спілкуванні з ОСОБА_5. ОСОБА_7 телефону вона не змогла з позивачем домовитись про час та місце, де могла б зустрічатись з донькою, слухавку їй давати відмовлялись. Коли вона винайняла автомобіль і 20.06.2017 приїхала побачитись із донькою, їй у грубій формі було відмовлено із погрозами.

Позивач посилається на те, що органом опіки не була врахована думка дитини, і що Марійка не бажає приїзджати до неї в с. Григорівку. Проте вважає, що позивач створив штучно умови, за яких вона не може бачитись із донькою, поспілкуватись з нею спокійно наодинці, і чинить на дитину психологічний тиск, посилаючись на те, що вона не піклується про доньку.

Вважає. що на таку поведінку позивача впливає його теперішня дружина Каріна, яка не може мати власних дітей. Вважає, що має переважне право перед ОСОБА_7 на спілкування з донькою. Однак, вказана особа спілкується з моєю донькою без обмежень, а мене намагаються поставити в рамки. Посилається на Декларацією прав дитини, прийнятою ГА ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Не існує жодних виняткових обставин, які б дозволяли розлучати її з донькою ОСОБА_5.

Представник третьої особи Комісії з питань захисту прав дитини Добровеличківської РДА в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що була вихователем дитини ОСОБА_5 під час її перебування в центрі психологічної реабілітації дітей, біологічна мати дитину не відвідувала.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що являється заступником Добровеличківського міського голови, за фахом педагог, вона обстежувала умови проживання позивача, які були визнані задовільними, в кімнаті багато іграшок. Пояснила, що під час з'ясування думки дитини будь-якого тиску на неї не помітила.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що їй відомо, що позивач із теперішньою дружиною били малолітню дитину ОСОБА_5, яка їй являється онукою. ОСОБА_1 забрав дитину до себе, бо у його дружини Каріни немає власних дітей, після чого стали не пускати її до онуки, налаштовують дитину проти матері та бабусі, не пускають матір до дітей.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що являється чоловіком рідної сестри ОСОБА_3, йому відомо, що позивач ОСОБА_1 довгий час не навідував свою дочку ОСОБА_6, яка жила разом із ОСОБА_3 Потім він забрав дитину до себе, заборонивши матері ОСОБА_3 спілкуватися із дочкою ОСОБА_6. Він раніше стверджував, що дочка не є його дитиною.

Допитаний як свідок в судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_16 пояснив, що він має фах педагога, вважає, що дитина налаштована проти ОСОБА_3, хоча вона й тягнеться до матері, але позивач із дружиною чинять перешкоди, бажаючи усунути матір від дитини.

У відповідності до положень Конвенції про права дитини, судом з'ясовувалась думка малолітньої дитини з приводу позовних вимог, яка у присутності психологів і педагогів, повідомила, що любить свого батька ОСОБА_1 і маму Каріну, у неї також є бабусі, вона не хоче спілкуватися із мамою ОСОБА_3, бо вона її била, також не хоче спілкуватися із братиком і сестричкою, бо братик забирав у неї іграшки, а сестричка ще маленька.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивачка ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 із 29 грудня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2012 року, дана обставина визнана учасниками судового провадження.

Від подружнього життя в них народилися син, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19).

Відповідно до висновку експерта №24 від 23.12.2011 року біологічне батьківство ОСОБА_1 відносно ОСОБА_5 доведено, біологічне батьківство у відношенні до ОСОБА_17, повністю виключено (а.с.13-16).

Рішенням Новоукраїнського районного суду від 25 квітня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та виключено з актового запису №4 від 14.06.2010 року, складеного Григорівською сільською радою Новоукраїнського району запис про ОСОБА_1 як батька ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10-12).

Судом встановлено, що 12 травня 2017 року розпорядженням ОСОБА_2 районної державної адміністрації Кіровоградської області, з врахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини було визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем проживання батька ОСОБА_1 (а.с.17).

Розпорядженням ОСОБА_2 районної державної адміністрації Кіровоградської області від 14 червня 2017 року № 199-р ухвалено рішення, яким встановлено ОСОБА_3 час та місце спілкування з донькою два рази на місяць, а саме: першого та третього тижня з 16.00 пятниці до 16.00 неділі та першу половину канікул, за місцем проживання матері (а.с.18).

Відповідно до свідоцтва про шлюб І-ОЛ № 083086 ОСОБА_1 24.09.2012 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_18 (а.с.23).

Згідно акту обстеження умов проживання позивача від 02.03.2017 року, в будинку, в якому проживає позивач з донькою, чисто, прибрано, будинок облаштований меблями, побутовою технікою. У дитини є окрема кімната. Продукти харчування є, дровами сім'я забезпечена в повному обсязі. ОСОБА_5 в даному домоволодінні проживає з грудня 2014 року, відвідує дошкільний навчальний заклад (а.с.26).

Згідно довідки на дитину з місця навчання, дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідувала дошкільний заклад в 2015 році, а саме у лютому місяці 3 дні та в березні - 9 днів, мати будь-якої участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться його долею і навчальними досягненнями, зявилася в дошкільному навчальному закладі у нетверезому стані (а.с.26).

Згідно характеристик на дитину з дошкільного навчального закладу, дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, була прийнята до закладу 30.03.2015 року. Адаптаційний період пройшов успішно, дівчинка звикла до колективу. Батько достатньо приділяє уваги дитині, бере участь у житті дитячого садочка, біологічна мама зявлялася один раз напідпитку та без дозволу вихователя забрала дівчинку, на що було терміново викликано представників правоохоронних органів та батька (а.с.28-29).

Згідно характеристики, виданої депутатом міської ради 01.08.2017 року, ОСОБА_1 за час проживання в м.Помічна зарекомендувала себе з позитивної сторони, проживає разом з дружиною ОСОБА_7 та донькою ОСОБА_5, працює охоронцем у гранітному карєрі (а.с.31).

Згідно характеристики, виданої депутатом міської ради 01.08.2017 року, ОСОБА_7 за час проживання в м.Помічна зарекомендувала себе з позитивної сторони, проживає разом з чоловіком ОСОБА_1 та його донькою ОСОБА_5 (а.с.30).

Із долучених до справи матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 працює соціальним робітником у Територіальному центрі соціального обслуговування Новоукраїнського району Кіровоградської області, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з співмешканцем, сином та донькою від другого шлюбу, відповідно до довідок про доходи ОСОБА_3 отримує дохід (а.с.55-56).

Згідно актів обстеження умов проживання ОСОБА_10 від 06.04.2017 року, від 06.06.2017 року та 23.06.2017 року в будинку чисто, прибрано, будинок облаштований меблями, побутовою технікою. (а.с.58-59).

Згідно характеристики, виданої директором територіального центрі соціального обслуговування Новоукраїнського району Кіровоградської області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 за час роботи в трудовому колективі, а саме з 16 липня 2015 року проявила себе добросовісним та сумлінним працівником. На данний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.60-61).

Згідно характеристики, виданої сільським головою Григорівської сільської ради Новоукраїнського району 06.04.2017 року, ОСОБА_3 за час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з посередньої сторони. На данний час перебуває в декретній відпусці (а.с.62).

Вирішуючи заявлений позов, суд виходить із наступного.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованою Верховною Радою України 28.08.1991 р., що набрала чинності для України 27.09.1991 р., визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.12 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Згідно з частиною 8 статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання.

Розгляд сімейних спорів органом опіки та піклування надає можливість особам не звертатися до суду. Однак звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє їх такого права (ч.3 ст.19 СК України). При цьому судовий захист має пріоритет. Тому Закон встановлює, що у разі звернення з позовом до суду, орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. Якщо ж рішення по справі було прийняте, у разі звернення особи з позовом до суду припиняється виконання рішення органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.2 cт.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Згідно з ч.ч.5,6 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Спірні правовідносини виникли у сфері сімейних відносин і стосуються правомірності рішення та дій органу опіки та піклування при вирішенні спору щодо участі у вихованні дитини одного з батьків, хто проживає окремо від неї. Пунктом 1 ч.1 cт.15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, серед іншого, із сімейних відносин.

Сторонами подано ряд доказів, якими вони бажають довести перед судом задовільні умови для проживання та виховання малолітньої дитини, позитивні характеристики обох батьків тощо. При цьому, суд зазначає, що предметом спору у даній справі є не питання вирішення місця проживання дитини, яка, згідно розпорядження органу опіки та піклування, проживає з батьком, яке в судовому засіданні не оспорюється, а виключено вирішення питання участі третьої особи матері ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні із донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4

Судом встановлено, що обоє батьків мають задовільні характеристики, дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживає із батьком ОСОБА_1, мати дитини ОСОБА_3 має бажання спілкувати із дитиною та брати участь у її вихованні, при цьому, спір щодо способу участі матері ОСОБА_3 у спілкуванні із дитиною між батьками спільно не вирішений, дане питання було предметом розгляду Комісії з з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 РДА, на підставі рішення якої ухвалено оскаржуване розпорядження №199-р від 14.06.2017 року та встановлено час і місце спілкування ОСОБА_3 із малолітньою дитиною ОСОБА_5 2 рази на місяць першого та третього тижня з 16 год. пятниці до 16 год. неділі, та першу половину канікул за місцем проживання матері.

Як вбачається із витягу з протоколу №4 засідання районної комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_2 РДА, члени комісії визнали за недоцільне заслуховувати дитину, пославшись на її малий вік, у звязку з чим було постановлено рішення, а в подальшому й ухвалу, без врахування думки дитини та її прихильності. Дана обставина є неприпустимою, зважаючи на необхідність, в першу чергу, забезпечити найкращі інтереси дитини, що передбачало обовязкову участь психолога.

В судовому засіданні, з участю кількох психологів і педагогів, у відсутності батьків дитини, заслуховувалась думка малолітньої ОСОБА_3, яка має повних шість років і відвідує початкову школу. Дитина категорично висловилась проти бажання матері забирати її до себе додому, пояснивши, що остання застосовувала до неї фізичні покарання. Суд прйшов до висновку, що з урахуванням свого віку та стану розвитку, дитина чітко та однозначно висловила свою позицію, ознак впливу на дитину не встановлено.

Таким чином, суд погоджується із правом матері ОСОБА_3 на спілкування з дитиною та на участь в її вихованні, проте вказане право на може бути абсолютним, й повинно реалізовуватися з урахуванням думки дитини задля якнайкращого забезпечення її інтересів.

Суд вважає, що на даний момент, між малолітньою дитиною ОСОБА_5 і матірю ОСОБА_3 втрачено взаємопорозуміння та довірливі відносини, дитина побоюється матір і сторониться її.

Незважаючи на вищевказане, суд переконаний у тимчасовості такої обставини, оскільки між дитиною та матірю продовжує існувати нерозривний біологічний звязок та кровне споріднення, й мати, за умови докладення необхідних зусиль протягом певного часу, здатна подолати відчуженість між дитиною та відновити нормальні умови спілкування.

У звязку з цим, матері слід забезпечити безперешкодні умови спілкування із дитиною для налагодження повноцінних стосунків із дитиною, але такі умови спілкування (час і місце зустрічей матері з дитиною) слід визначати з урахуванням думки дитини та її прихильності, не припускаючи ігнорування її бажань, яке може мати на даному етапі негативний вплив на психіку дитини, а тому спілкування матері з дитиною слід визначити за місцем проживання батька або в іншому громадському місці з участю батька або іншого близького родича, знову ж таки з урахуванням прихильності дитини.

В подальшому, в процесі відновлення доброзичливих стосунків матері і дитини ОСОБА_3 не позбавлена можливості повторно ініціювати питання зміни умов спілкування із дитиною або вирішити це питання добровільно із батьком.

При цьому суд не вбачає підстав обумовлювати безконтактне спілкування матері та дитини згодою самої дитини, а тому вважає за необхідне надати можливість матері безперешкодно спілкуватися з дитиною.

Також матері слід забезпечити можливість приймати участь у святкуванні дня народження дитини в громадському дитячо-розважальному центрі (закладі) або в іншому місці (за згодою дитини).

Керуючись cт.cт. 7,9,158,159,171 СК України, cт.cт. 3,12 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ЗУ «Про охорону дитинства», cт.ст. 88,212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати розпорядження ОСОБА_2 районної державної адміністрації Кіровоградської області від 14.06.2017 року №199-р «Про визначення участі ОСОБА_3 у вихованні малолітньої ОСОБА_1М.» та рішення комісії з питань захисту прав дітей ОСОБА_2 районної державної адміністрації №3 від 08 червня 2017 року в частині встановлення часу і місця спілкування ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_10.

2. Визначити участь ОСОБА_3 у вихованні доньки ОСОБА_5 слідуючим чином:

- спілкування без обмежень особисто із дочкою за допомогою телекомунікаційних мереж (у тому числі, голосової телефонії) та будь-яких інших засобів зв'язку та комунікації;

- періодичні побачення два рази на місяць перша та третя суботи місяця тривалістю з 10 год. до 20 год. за місцем проживання дитини з участю батька або іншого близького родича, з урахуванням бажання дитини, або у іншому місці за її вибором за умови попередження батька ОСОБА_1 шляхом відправлення СМС-повідомлення на мобільний номер телефону за 48 годин до побачення з дочкою;

- спільний відпочинок на час літніх канікул в період з 01 по 20 липня кожного року, за місцем та у спосіб, узгодженому між батьками та враховуючи думку дитини, спільні святкування дня народження дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у громадському дитячому розважальному закладі, узгодженому між батьками, або в іншому місці, з урахуванням думки дитини.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: В. І. Шепетько