Справа № 493/1645/17
Провадження № 2/493/891/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

за участю секретаря Сирота О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до голови Гербинської сільської ради Балтського району Одеської області ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И В:

30.08.2017 року ОСОБА_2 подала до Балтського районного суду Одеської області позов до голови Гербинської сільської ради Балтського району Одеської області ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації.

09.11.2017 року уточнивши свою позовну заяву, просила спростувати текст, який зачитала голова Гербинської сільської ради Балтського району Одеської області ОСОБА_3 02.02.2017 року і Балтським телебаченням опублікованого від 10.02.2017 року у такий же спосіб, у який вона була поширена та поширити спростовану інформацію з такими словами: те, що ОСОБА_3 зачитала 02.02.2017 року перед жителями села, чиновників Балтської районної ради, чиновниках Балтської РДА, і те, що вона читала стосовно позивача такого ніколи не було та не відповідає дійсності. Поширити (за участі Балтському телебаченні БІК, у вільному Інтернеті ЮТУБІ при чиновниках з Балтстької РДА, при чиновниках Балтської районної ради, при працівниках Піщанського спецзакладу та жителів с. Гербине, які приймали участь), також просила у судовому рішенні зазначити строк, у межах якого спростування недостовірної інформації повинно бути поширено, з моменту прийняття рішення. Повернути судовий збір у сумі 657 грн. та інші витрати пов`язані з поїздкою в м. Балту. Крім того зазначила, що дане звернення їй потрібно для того, щоб вона могла дізнатися кого ж вона ображала, як зазначено в зверненні.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав, зазначених у позові, просить позов задовольнити.

Голова Гербинської сільської ради Балтського району заперечувала проти позову. Пояснила суду, що 01.02.2017 року до Гербинської сільської ради прийшли жителі села та звернулися до неї як до сільського голови з проханням запросити представників Балтської районної ради та районної державної адміністрації, щоб у їх присутності зачитати звернення до начальника відділу культури районної державної адміністрації ОСОБА_4 по питанню роботи завідуючої Гербинським клубом. На підставі чого, 02.02.2017 року під час зібрання, нею, як посадовою особою місцевого самоврядування було зачитано дане звернення. Потім кожний житель села, який поставив свій підпис в даному зверненні, висловлював вголос свою позицію по роботі завідуючої Гербинським клубом ОСОБА_2 Вона його не реєструвала в журналі реєстрації вхідної документації, тому що воно було адресоване начальнику відділу культури районної державної адміністрації ОСОБА_4Тому після оголошення звернення жителів вона його передала ОСОБА_4 і де начальник відділу культури його заділа, їй не відомо.

Вислухавши пояснення позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

З аналізу пояснень сторін у судовому засіданні та перегляду відеозапису вбачається, що у жителів села Гербинської сільської ради склалися різні погляди щодо оцінки роботи завідуючої Гербинським клубом, її дій, в тому числі і критика, яку вони висловили на сходці 02.02.2017 року, оголосивши звернення через голову Гербинської сільської ради Балтського району Одеської області ОСОБА_3 без будь-яких образ, приниження честі, гідності та ділової репутації позивачки.

Заперечення, яке було надано суду на бланку Балтської районної ради суд до уваги не приймає, оскільки Балтська районна рада не залучена в якості сторони у справі та не наділена правом подавати будь-які докази та заперечення.

Клопотання позивача про надання правової оцінки сфабрикованим документам голови Гербинської сільської ради ОСОБА_3 та представнику юристу Балтської районної ради ОСОБА_5 та прийняття до них законних мір розгляду не підлягають, оскільки виходять за межі позовних вимог.

Суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Повнота фактичних обставин справи передбачає з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв'язок із фактами, що підлягають встановленню.

Ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 47-1 ЗУ «Про інформацію» під інформацією розуміється документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

П. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

В п. 18 зазначеної Постанови вказано, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до вимог ст. 40 Конституції України громадяни мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно із ч. 1 ст. ЗУ «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

З вищенаведеного витікає, що сама по собі обставина звернення осіб до компетентних органів не є поширенням недостовірної інформації щодо особи, відносно правомірності дій якої це звернення й направлено, а є фактично реалізацією соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів осіб, які звернулися.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що звернення жителів села до начальника відділу культури районної державної адміністрації ОСОБА_4, яке оголосила відповідач, направлені на роботу позивача і не являється поширенням недостовірної інформації відносно позивачки, оскільки вказане звернення було подано з метою їх перевірки уповноваженим органом та вжиття відповідних заходів.

Таким чином, відомості, які були викладені у зверненні та озвучені на сходці Гербинської сільської ради, які позивачка просить визнати недостовірною інформацією та такою, що не відповідає дійсності, викладені не у формі фактів, а у формі оціночних суджень. Тобто, дана інформація є лише критикою та вираженням особистих поглядів жителів села, є оцінкою дій на посаді завідуючої Гербинським клубом.

Оскільки порушення особистого немайнового права позивача діями відповідача відсутнє, то відсутні й підстави для задоволення пред`явленого позивачем позову в частині стягнення судового збору та витрат на проїзд, так як вказані вимоги є похідними.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 277 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 209, 210, 212-213, 215 ЦПК України, Конституція України, ЗУ «Про інформацію», ЗУ «Про звернення громадян», суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до голови Гербінської сільської ради Балтського району Одеської області ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: