01.11.2017 227/3469/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Левченка А.М.

при секретарі - Черкасовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі Добропільського міськрайонного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, представник заявника: ОСОБА_2, заінтересована особа: Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявниці звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, яка померла 17 квітня 2017 року в м. Зугрес Донецької області, Україна. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що 17 квітня 2017 року в м. Зугрес від хронічної серцевої недостатності та атеросклеротичного кардіосклерозу з гіпертензією померла мати заявниці ОСОБА_3. Для отримання свідоцтва про смерть заявниця звернулася до Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, однак там повідомили, що не можуть видати свідоцтво про смерть ОСОБА_3, оскільки наявне медичне свідоцтво про смерть видане на тимчасово окупованій території. Враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті особи, окрім як через суд, ввжає за необхідне звернутися до суду з цією заявою, задоволення якої надасть можливість отримати заявниці в компетентному державному органі легітимне та законне свідоцтво про смерть своєї матері ОСОБА_3

Заявниця та її представник у судове засідання не зявилися, у заяві просили розглянути справу у їх відсутність.

Заінтересована особа Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області у судове засідання не з'явилася, просить розглянути справу без присутності її представника, позовні вимоги заявниці підтримує.

Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Заявниця є донькою померлої ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-УР №576927 та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії III-НО №447824, згідно якого ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу взяла прізвище «Привалова».

На підтвердження факту смерті представником заявниці до матеріалів справи долучено: копія свідоцтва про смерть №064509, згідно якого 17.04.2017 року у м. Зугрес м. Харцизьк у віці 79 років померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження с. Богородицьке Ясеновського району Курської області Російської Федерації; копія лікарського свідоцтва про смерть № 63 від 18 квітня 2017 року, виданого Центральною міською лікарнею м. Харцизьк, відповідно до якого 17 квітня 2017 року у м. Зугрес м. Харцизьк померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, , хвороба, що призвела до смерті: хронічна серцева недостатність та атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією; довідка про причину смерті , відповідно до якої 17 квітня 2017 року у віці 79 років від хронічної серцевої недостатності та атеросклеротичного кардіосклерозу з гіпертензією померла ОСОБА_3; довідка, видана КП «Зугресводоканал-1» міста Зугрес», згідно якої ОСОБА_3 була захоронена 18.04.2017 року на території кладовища №1 м. Зугрес.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Пунктом 8 ч. 1 ст.256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 1 ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

За приписами ч.1 ст.235 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З огляду на наведену норму закону, надані предстанвиком заявниці: копія свідоцтва про смерть №064509, згідно якого 17.04.2017 року у м. Зугрес м. Харцизьк у віці 79 років померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження с. Богородицьке Ясеновського району Курської області Російської Федерації; копія лікарського свідоцтва про смерть № 63 від 18 квітня 2017 року, виданого Центральною міською лікарнею м. Харцизьк, відповідно до якого 17 квітня 2017 року у м. Зугрес м. Харцизьк померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, , хвороба, що призвела до смерті: хронічна серцева недостатність та атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією; довідка про причину смерті , відповідно до якої 17 квітня 2017 року у віці 79 років від хронічної серцевої недостатності та атеросклеротичного кардіосклерозу з гіпертензією померла ОСОБА_3; довідка, видана КП «Зугресводоканал-1» міста Зугрес», згідно якої ОСОБА_3 була захоронена 18.04.2017 року на території кладовища №1 м. Зугрес, є недійсними та не створюють правових наслідків, оскільки видані на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Крім цього, форма виданого медичного документа не відповідає формі, визначеній Наказом Міністерства охорони здоровя України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження та смерті» від 08.08.2006 року №545.

Втім, згідно консультативному висновку «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» від 21 червня 1971 року Міжнародного суду ООН документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Суд приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), проти Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров'я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України.

Крім того, до заяви долучено дві ксерокопії фотографій, на яких зображено місце поховання померлої ОСОБА_3.

З урахуванням викладеного, оцінивши усі зібрані по справі докази, які у їх сукупності підтверджують факт смерті, приймаючи до уваги наявність об'єктивних перешкод для проведення державної реєстрації факту смерті та з метою захисту прав і свобод заявника, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті, оскільки в даному випадку це єдиний спосіб зареєструвати факт смерті та отримати свідоцтво про смерть, виданого державним органом України.

При цьому суд звертає увагу заявника на позицію Верховного суду України, викладену в п. 18 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31 березня 1995 року, згідно якої рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

У порядку ст.257-1 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. 144 Сімейного кодексу України, ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", ст. ст.10, 60, 212 - 215, 223, 234, 251-256, 257-1 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, представник заявника: ОСОБА_2, заінтересована особа: Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, яка померла 17 квітня 2017 року в м. Зугрес Донецької області, Україна.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження судового рішення не зупиняє його виконання.

Рішення ухвалено, оформлено і підписано в нарадчій кімнаті суддею.

Суддя А.М. Левченко

01.11.2017