Суддя доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/633/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Новосядлої В.М., Хейло Я.В.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Посилався на те, що 10.04.2002 року відповідачка позичила у нього грошові кошти в розмірі 4800 доларів США та зобовязалась повернути йому суму позики щомісячно, еквівалентом 100 доларів CША, однак в обумовлений строк свої зобовязання не виконала. 23.03.2005 року він направив на адресу відповідачки вимогу щодо повернення суми позики. 01.04.2005 року ОСОБА_2 особисто написала зобовязання, що суму позики вона зобовязується повернути до 01.10.2005 року. Але свої зобовязання ОСОБА_2 не виконала, у звязку з чим спір між ними з приводу вказаної позики періодично розглядається в суді та ухвалено декілька рішень.

Заочним рішенням Краматорського міського суду від 21.11.2005 року з відповідачки на його користь було стягнуто суму боргу за договором позики від 10.04.2002 року у розмірі 24 240 грн., 3% річних в сумі 2 631,86 грн., всього 26 871,86 грн..

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 01.06.2009 року з відповідачки на його користь були стягнуті проценти за весь час користування неповернутою позикою з 22.11.2005 року по 01.06.2009 року в сумі 8 019, 62 грн., суму інфляції за час прострочення виконання зобовязання з 01.10.2005 року по 30.04.2009 року у розмірі 15 016, 95 грн., всього 23 298, 57 грн..

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16.07.2012 року з відповідачки на його користь стягнуті проценти на рівні облікової ставки НБУ за весь час користування позикою з 01.06.2009 року по 31.05.2012 року в сумі 5 929,51 грн., суму інфляції за весь час прострочення з 01.05.2009 року по 31.05.2012 року в розмірі 2 045, 25 грн. та сплачений судовий збір в сумі 214, 60 грн., всього 12 734, 36 грн..

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 07.10.2015 року його позовні вимоги до відповідачки задоволені у повному обсязі, змінені умови договору позики від 10.04.2002 року, укладеного між ним та відповідачкою ОСОБА_2, встановлена відповідальність ОСОБА_2 за порушення фінансових зобовязань у вигляді пені в розмірі 0,1 % від суми неповернутої позики за кожен день прострочення та стягнуто на його користь проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ за період з 01.06.2012 року по 31.05.2015 року в сумі 15 193, 33 грн., суму індексу інфляції за весь час прострочення з 01.06.2012 року по 31.05.2015 року в розмірі 31 654, 14 грн., 3% річних за той же період в сумі 3 947,07 грн., збитки (втрати), яких він зазнав у звязку зі знищенням основної суми боргу станом на 21.07.2015 року в розмірі 25 125,96 грн., судові витрати в розмірі 760,00 грн., а всього 76 680,50 грн..

Однак відповідачка продовжує не виконувати свої зобовязання по погашенню заборгованості за договором позики та за вказаними судовими рішеннями, у звязку з чим позивач просив суд стягнути на його користь додаткові суми індексу інфляції за весь час прострочення з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2016 року в сумі 8 599, 01 грн., три проценти річних від простроченої суми позики за весь час прострочення з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2016 року в сумі 3 794, 26 грн., проценти на рівні облікової ставки НБУ за весь час користування позикою з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2016 року в сумі 28 405,13 грн., суму неустойки (пені) за період часу з 21.10.2015 року по 20.10.2016 року в розмірі 37 655, 37 грн., збитки (втрати) яких він зазнав у звязку з знищенням основної суми боргу станом на 03.11.2016 року в сумі 8 876, 29 грн., судові витрати у розмірі 873, 31 грн., а всього 88 203,37 грн..

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, стягнено з відповідачки на його користь додаткові суми індексу інфляції за весь час прострочення з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2016 року в сумі 8 599,01 грн., три проценти річних від простроченої суми позики за весь час прострочення з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2016 року в сумі 3 794, 26 грн., проценти на рівні облікової ставки НБУ за весь час користування позикою з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2016 року в сумі 28 405,13 грн., збитки (втрати) яких особа зазнала у звязку з знищенням основної суми боргу станом на 03.11.2016 року в сумі 8 876,29 грн., судові витрати у розмірі 873,31 грн., а всього 50 548,00 грн.. В іншій частині позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні його вимог про стягнення пені та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь суму неустойки (пені) за період часу з 21.10.2015 року по 20.10.2016 року в розмірі 37 655,37 грн.. Посилається на те, що рішення суду у оскаржуваній частині не відповідає обставинам справи та ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Суд відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення пені на підставі ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Однак, відповідачка не проживає за місцем реєстрації з січня 2012 року по теперішній час, що підтверджено сусідами, мешканцями будинку, у якому зареєстрована відповідач, але акт про не проживання не був затверджений головою житлово будівельного кооперативу.

В засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 підтримував апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні. Відповідачка ОСОБА_2 в засідання апеляційного суду не зявилась, судові повістки, направлені за відомою у справі адресою її місця проживання, повернулись не врученими.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені суд виходив із того, що на відповідачку поширюється дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у звязку з чим вона звільнена від сплати пені за період з 21.10.2015 року по 20.10.2016 року в сумі 37 655,37 грн..

Вказаний висновок є вірним, він відповідає фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального закону.

Із наявної у справі копії заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 07.10.2015 року, що набрало законної сили 20.10.2015 року, вбачається, що 10 квітня 2002 року ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 4 800 доларів США та зобовязалась повернути суму позики еквівалентом по 100 доларів США помісячно. Борг не повернено, у звязку з чим вказаним рішенням задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Змінено умови договору позики від 20.04.2002 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, встановивши відповідальність останньої за порушення фінансових зобовязань у вигляді пені в розмірі 0,1% від суми неповернутої позики за кожен день прострочення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 проценти за користування позикою на рівні облікової ставки НБУ за період з 01.06.2012 року по 31.05.2015 року в сумі 15 193, 33 грн., суму індексу інфляції за весь час прострочення з 01.06.2012 року по 31.05.2015 року в розмірі 31 654, 14 грн., 3% річних за той же період в сумі 3 947,07 грн., збитки (втрати), яких він зазнав у звязку зі знищенням основної суми боргу станом на 21.07.2015 року в розмірі 25 125,96 грн., а також документально підтверджені судові витрати в розмірі 760,00 грн., а всього 76 680,50 грн..

У даній справі, позивач, посилаючись на те, що сума боргу до цього часу не повернута, просив стягнути додаткові суми індексу інфляції за весь час прострочення за період з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2016 року, три проценти річних від простроченої суми позики за весь час прострочення з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2016 року в сумі 3 794, 26 грн., проценти на рівні облікової ставки НБУ за весь час користування позикою з 01 червня 2015 року по 31 серпня 2016 року в сумі 28 405,13 грн., суму неустойки (пені) за період часу з 21.10.2015 року по 20.10.2016 року в розмірі 37 655, 37 грн., збитки (втрати) яких він зазнав у звязку з знищенням основної суми боргу станом на 03.11.2016 року в сумі 8 876, 29 грн., судові витрати у розмірі 873, 31 грн., а всього 88 203,37 грн..

Суд задовольнив вимоги про стягнення додаткових сум індексу інфляції, трьох відсотків річних, процентів на рівні облікової ставки НБУ, збитків (втрат) яких позивач зазнав у звязку з знищенням основної суми боргу, у вказаній частині заочне рішення не оскаржене.

Згідно із ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Тому рішення в частині задоволення позовних вимог апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Із копії розписки, наданої позивачем, вбачається, що ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 суму, еквівалентну на 10.04.2002 року 4 800 доларів США та зобовязалась з 10.04.2012 року повертати по 100 доларів США щомісячно в національній валюті. Про домовленість сторін щодо розміру неустойки у разі порушення зобовязання у розписці не зазначено.

Позивач у позовній заяві у даній справі зазначає, що борг не повернуто в сумі, еквівалентній 4 500 доларів США та просив, серед інших вимог, стягнути пеню у розмірі 0,1% від суми основного боргу за кожен день прострочення за період часу з 21 жовтня 2015 року по 20 жовтня 2016 року в сумі 37 655,37 грн..

Відповідачка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1..

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Місто Краматорськ входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року N 1275-р..

Оскільки позивач просив стягнути пеню за період після 14 квітня 2014 року, а саме з 21 жовтня 2015 року по 20 жовтня 2016 року, висновок суду про відмову у задоволенні цієї частини позову на підставі статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є вірним.

Доводи апеляційної скарги про неможливість застосування цього Закону до відповідачки через те, що вона не проживає у м. Краматорську з січня 2012 року не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки вказана обставина не підтверджена належними та допустимими доказами, зокрема, відсутні докази щодо її іншого місця проживання. Надана позивачем копія акту державного виконавця від 09.06.2017 року не доводить безспірно факт не проживання відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 з 2012 року, оскільки, як вбачається з акту, державним виконавцем здійснено вихід за місцем мешкання боржника, двері квартири ніхто не відчинив, зі слів сусідів боржник ОСОБА_2 з 2012 року мешкає на території Росії, іноді приїздить до Краматорська. Акт складений державним виконавцем в присутності ОСОБА_1, сусіди від підпису відмовились.

Посилання позивача на те, що, на його думку, Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» поширюється лише на осіб, що здійснюють господарську діяльність безпідставне та не витікає із вказаного Закону.

За вказаних обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 грудня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: В.М. Новосядла

ОСОБА_3