Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовомОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп-Агро» про визнання недійсним договору оренди землі, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп-Агро» до ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі дійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 12 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що вона є власником земельної ділянки, площею 6,0931 га, яка має цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Ходорківської сільської ради Попільнянського району, що підтверджується відповідним державним актом на право власності на земельну ділянку.

10 листопада 2013 року між позивачем та ТОВ «Олімп-Агро» був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки, терміном на п'ять років, який 26 червня 2014 року був зареєстрований у реєстраційній службі.

Посилаючись те, що свого волевиявлення щодо земельної ділянки вона не вчиняла та договір не підписувала, позивач просила задовольнити позовні вимоги.

У березні 2016 року ТОВ «Олімп-Агро» звернулось до суду із зустрічним позовом, зазначаючи, що ОСОБА_3 була обізнана про існування спірного договору оренди земельної ділянки, оскільки отримувала кошти за цим договором як плату за користування земельною ділянкою та особисто ставила підпис за їх отримання в платіжних відомостях за

2013-2014 роки. Отримання вказаних коштів підтверджує факт укладення договору та свідчить про прийняття нею умов оспорюваного договору. За вказаних обставин позивач просив визнати договір оренди землі дійсним.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 березня 2016 року позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 17 листопада 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 6,0931 га, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 10 листопада 2013 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Олімп-Агро».

У задоволенні зустрічного позову ТОВ «Олімп-Агро» відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 12 січня 2017 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовів відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що остання оспорюваний договір не підписувала, що свідчить по відсутність волевиявлення учасника правочину та наявність підстав для визнання договору недійсним відповідно до положень ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позовах, зазначав, що 10 листопада 2013 року між сторонами укладений договір оренди земельної ділянки, площею 6,0931 га, яка має цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Ходорківської сільської ради Попільнянського району, терміном на п'ять років.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_3 у день укладення договору оренди земельної ділянки прибула до приміщення ТОВ «Олімп-Агро» для складання договору разом із своїм чоловіком ОСОБА_4, який міг підписати спірний договір, оскільки також є одним із орендодавців, який надав свою земельну ділянку в платне користування ТОВ «Олімп-Агро».

Апеляційний суд вважав бухгалтерські документи товариства, з яких вбачається фактичне отримання ОСОБА_3 від ТОВ «Олімп-Агро» грошей за земельну частку (пай), належними та допустимими доказами, які свідчать про фактичне схвалення ОСОБА_3 спірного договору оренди. При цьому апеляційний суд взяв до уваги той факт, що з 2013 року ОСОБА_3 не зверталась до судових та інших правоохоронних органів із претензією до ТОВ «Олімп-Агро» про незаконне використання товариством земельної ділянки.

З огляду на наведене апеляційний суд вважав, що підписання договору оренди іншою особою за наведених обставин не може бути підставою для визнання цього договору недійсним, оскільки своє волевиявлення щодо його вчинення ОСОБА_3 проявила у фактичному виконанні договору.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ТОВ «Олімп-Агро», апеляційний суд виходив із того, що останнє не довело наявності перешкод для нотаріального посвідчення договору оренди.

Проте з висновком апеляційного суду погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення апеляційного суд не відповідає.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданим Попільнянською районною державною адміністрацією 11 серпня 2004 року, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 6,0931, яка розташована на території Ходорківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства.

За змістом договору оренди землі від 10 листопада 2013 року ОСОБА_3 та ТОВ «Олімп-Агро» уклали договір оренди землі на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, кадастровий номер НОМЕР_1; в оренду передано земельну ділянку, загальною площею 6,0931 га; договір укладено на 5 років; орендна плата складає 6 % від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки, що становить 9 260 грн 55 коп.

Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки від 10 листопада 2013 року ОСОБА_3, яка є власником земельної ділянки відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 11 серпня 2004 року, передала ТОВ «Олімп-Агро» земельну ділянку для сільськогосподарського використання площею 6,0931 га.

Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 27 червня 2014 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 червня 2014 року було зареєстровано договір оренди землі, укледений 10 листопада 2013 року, термін оренди - 5 років, орендарем зазначено ТОВ «Олімп-Агро», орендодавцем зазначено ОСОБА_3, об'єкт нерухомого майна - земельна ділянка, загальною площею 6,0931 га, розташована на території Ходорківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1.

Згідно з висновком експерта від 01 серпня 2016 року № 1/1810, виконаним Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, підпис від імені ОСОБА_3 у графі «За Орендодавця» на четвертій сторінці наданого договору оренди землі від 10 листопада 2013 року, який укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Олімп-Агро», виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою.

Отже, спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не нею, а іншою особою. Таким чином, договір був укладений без волевиявлення ОСОБА_3, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недійсність спірного договору на підставі ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 6, ст. 35 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203, ч. 2 ст. 207 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочини може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що порушено права та охоронювані законом інтереси позивача.

Отримання грошових коштів за орендовану земельну ділянку за 2013 та 2015 роки не спростовують висновків про відсутність волі позивача на укладання договору та не є підставою для визнання оспорюваного договору дійсним.

Установивши факти та визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухваливправильнепо суті рішення, яке помилково було скасовано апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 12 січня 2017 року скасувати.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 17 листопада 2016 рокузалишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

С.О.Карпенко

Г.І.Мостова