Провадження № 2/641/114/2017 Справа № 641/4823/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Григор*єва Б.П.

при секретарі- Вакуленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу та з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідачки: основний борг згідно боргової розписки від 23.10.2011 року в розмірі 111843,73 грн. (еквівалент 4245,29 доларів); проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1749,07 грн (еквівалент 66,39 доларів США); 3 % річних від простроченої суми в розмірі 257,39 грн. (еквівалент 9,77 доларів США) та 3 % річних від прострочених сум сплати за проценти в розмірі 0,53 грн. (еквівалент 0,02 долара США), зменшивши загальну суму стягнення на 1000,00 грн., тобто всього стягнути 112850,72 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_2 23.10.2011 року отримала в борг від ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 5000,00 доларів США зі строком повернення до 31.12.2014 року, про що надала розписку. Однак в обумовлений строк борг не повернула. 28.11.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно умов якого, в тому числі, ОСОБА_3 відступив йому свої права кредитора по відношенню до ОСОБА_2 щодо виконання останньою обов*язків передбачених розпискою, в обсязі та на умовах, що існують на час укладання цього договору. Одночасно з укладенням вищевказаного договору ОСОБА_3 передав йому оригінал розписки. 17.05.2016 року він надіслав ОСОБА_2 повідомлення про заміну кредитора та вимогу про розрахунок, однак до теперішнього часу розрахунок з ним не проведений. За час користування позикою ОСОБА_2 сплатила наступні грошові кошти: 20.01.2016 року нею було сплачено 1000 доларів США, 21.03.2016 року було сплачено 2000 доларів США, 19.04.2016 року було сплачено 800 доларів США та 29.04.2016 року було сплачено 200 доларів США. Таким чином ОСОБА_2 за час користування позикою було сплачено 4000 доларів США, що підтверджується отриманим від ОСОБА_3 листом від 26.05.2016 року. В зв*язку з несвоєчасним поверненням грошових коштів також просить стягнути з відповідачки проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1749,07 грн.; 3 % річних від простроченої суми в розмірі 257,39 грн. та 3 % річних від прострочених сум сплати за проценти в розмірі 0,53 грн. та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з?явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачка або її представник в судове засідання не з′явились, належним чином та своєчасно повідомлялись про час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомили. До цього приймали участь у судових засіданнях, заявляли клопотання, які були вирішені судом, заперечень проти позову не надавали.

Представником третьої особи суду надані пояснення, що дійсно ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_1 договір про відступлення прав. ОСОБА_2 повернула ОСОБА_3 борг на загальну суму 4000 доларів США, які він передав ОСОБА_1

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 23.10.2011 року взяла в борг у ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 5000 доларів США на строк до 31.12.2014 року, про що власноручно написала розписку.

28.11.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір про відступлення прав, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_1 прийняв право вимоги до Боржника ОСОБА_2 в обсязі та на умовах, що існують на час укладення цього договору. ОСОБА_1 отримав право вимагати від боржника повернення боргу в розмірі 5000,00 доларів США.

Згідно акту прийому-передачі документів ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 оригінал розписки без номеру від 23.10.2011 року, яка видана ОСОБА_3 ОСОБА_2

ОСОБА_1 17.05.2016 року направив ОСОБА_2 повідомлення про заміну кредитора та вимогу про розрахунок. Направлення повідомлення підтверджується описом вкладення поштового відправлення від 17.05.2016 року. Відомості щодо отримання ОСОБА_2 зазначеного повідомлення відсутні.

ОСОБА_3 26.05.2016 року на запит ОСОБА_1 було надано повідомлення, що в зв*язку з укладеним між ними договором відступлення прав від 28.11.2015 року від ОСОБА_2 було отримано 4000,00 доларів США в рахунок часткового погашення нею боргу в розмірі 5000,00 доларів США, які були отримані від нього ОСОБА_5 в борг 23.10.2011 року. Грошові кошти були отримані ним від ОСОБА_2 наступним чином: 20.01.2016 року 1000,00 доларів США, 21.03.2016 року 2000,00 доларів США, 19.04.2016 року 800,00 доларів США, 29.04.2016 року 200,00 доларів США. В подальшому ці гроші були передані ОСОБА_3 ОСОБА_1

В матеріалах справи маються копії розписок про отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_2 вищезазначених сум грошових коштів (а.с. 74-77).

Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

За ч.2 цієї статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Вказана вище розписка містить всі необхідні умови договору позики, а саме: сторони зобов'язання, суму позики, строк виконання зобов'язання, підпис позичальника.

Крім того, ця розписка є одночасно документом, який посвідчує факт передання позикодавцем визначеної суми коштів.

Отже, надана позивачем розписка підтверджує той факт, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору позики та що цей договір між ними було укладено.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу..

В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

В судовому засіданні встановлено, що позичальником було повернуто 4000 доларів США боргу, на що вказує сам позивач, тобто, відповідачем порушено умови договору щодо повернення суми позичених коштів - 5000 доларів США у встановлений договором строк -до 29.04.2016 року.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що позичальником борг було повністю сплачено, суду не надано.

Суд вважає, що позивачем надано належні докази на обґрунтування його позовних вимог: розписку позичальника, відповідачем умови договору не виконані, а тому з відповідача належить стягнути на користь позивача залишок боргу за договором позики в сумі 1000 доларів США.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За положеннями ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Проценти, визначені статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим за порушення виконання грошового зобов'язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового обов'язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховним Судом України проведено Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, де вказується, зокрема, на те, що беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтями 536, 1048, 1056-1, 1061 ЦК, і процентів, що стягуються відповідно до ст. 625 ЦК, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК та іншими статтями, і відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК, є правомірним (за умов, що такі вимоги заявлені кредитором).

Ця позиція підтверджується практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 29 травня 2013 р. у справі № 6-39цс13), відповідно до якої правильним є стягнення з відповідача на користь позивача процентів за банківськими вкладами за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а також трьох процентів річних і суми відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК.

Оскільки розмір процентів за користування грошовими коштами у договорі позики не був визначений, то згідно норм ст.1048 ЦК України він визначається на рівні облікової ставки НБУ, яка становить: з 23.10.2011 року до 13.08.2013 року 7,75 % річних, 13.08.2013 року до 14.04.2014 року 6,50 % річних, з 15.04.2014 до 16.07.2014 року- 9,50 % річних, з 17.07.2014 року 12,5 % річних, з 13.11.2014 року -14,0 % річних, з 06.02.2015 року-19,5 % річних, з 04.03.2015 року 30% річних, з 28.08.2015 року 27 % річних, з 25.09.2015 року 22 % річних, з 30.10.2015 року 22 % річних, з 18.12.2015 року 22% річних, з 22.04.2016 року -19 % річних.

Проценти за користування грошовими коштами з суми в розмірі 5000 доларів США за період з 23.10.2011 року по 19.01.2016 року включно складають 2555,47 доларів США.

Відповідачка 20.01.2016 року повернула 1000,00 доларів США таким чином заборгованість згідно розписки стала складати 4000 доларів США, за період з 20.01.2016 року по 21.03.2016 року проценти за користування грошовими коштами в розмірі 4000 доларів США складають: з 20.01.2016 року до 21.03.2016 року - 4000 доларів США х 22,00 % : 365 х 60 дн. = 144,6 доларів США.

Відповідачка 21.03.2016 року повернула 2000,00 доларів США таким чином заборгованість згідно розписки стала складати 2000 доларів США, за період з 21.03.2016 року по 19.04.2016 року проценти за користування грошовими коштами в розмірі 2000 доларів США складають: з 21.03.2016 року до 19.04.2016 року - 2000 доларів США х 22,00 % : 365 х 30 дн. = 36,16 доларів США.

Відповідачка 19.04.2016 року повернула 800,00 доларів США таким чином заборгованість згідно розписки стала складати 1200 доларів США, за період з 19.04.2016 року по 29.04.2016 року проценти за користування грошовими коштами в розмірі 2000 доларів США складають: з 19.05.2016 року до 29.04.2016 року - 1200 доларів США х 19,00 % : 365 х 10 дн. = 6,24 доларів США.

Відповідачка 29.04.2016 року повернула 200,00 доларів США таким чином заборгованість згідно розписки стала складати 1000 доларів США, за період з 29.04.2016 року по 12.06.2017 року проценти за користування грошовими коштами в розмірі 1000 доларів США складають: з 29.04.2016 року до 26.05.2016 року - 1000 доларів США х 19,00 % : 365 х 27 дн. = 14,05 доларів США, з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року 18 % за 27 днів = 13,31 доларів США, з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року 16,5 %, за 36 днів = 16,27 доларів США, з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року 15,5 % за 57 днів = 24,20 доларів США, з 16.09.2016 року по 13.04.2017 року 14 %. за 208 днів = 79,78 доларів США, з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року 13 % за 41 день = 14,60 доларів США, з 26.05.2017 року по 12.06.2017 12,5 % за 19 днів = 6,50 доларів США, а всього з період з 23.10.2011 року по 12.06.2017 року розмір нарахованих процентів складає 2911,18 доларів США.

Крім того позивачем позивачем розраховані 3 % річних від простроченої суми які складають 117,85 доларів США.

За ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

В постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року № 6-79цс14 висловлено правову позицію про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України.

Отже, з врахуванням вищенаведеного сума боргу в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 12.06.2017 року буде становити: 100 дол. США =2612,4759 грн. ; 1000 дол. США х 2612,4759 грн. : 100 = 26124 грн.76 коп.

Нараховані відсотки - 2911,18 дол. США, в гривневому еквіваленті : 2911,18 дол. США х 2612,4759 грн. : 100 = 76053 грн.87 коп.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 552, ч.2 ст.625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Отже, згідно приписів вищенаведених правових норм позивач має право вимагати від відповідача сплати 3 % річних з простроченої суми за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Нараховані 3 % річних 117,85 доларів США в гривнему еквіваленті складає 3078,80 грн.

Отже, на користь позивача належить стягнути з відповідача основний борг в сумі 26124 грн.76 коп., проценти за користування грошовими коштами -76053 грн.87 коп., 3 % річних з простроченої суми - 3078,80 грн., всього 105257 грн. 43 коп.

З відповідача, також на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплату судового збору у розмірі 1054,04 грн.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 509, 526, 536, 611, 625, 626, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. 10,11,209,212,214- 215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розмір основної заборгованості у сумі 26124,76 грн., проценти за користування грошовими коштами - 76053 грн.87 коп., 3 % річних з простроченої суми - 3078,80 грн., всього 105257 (сто п*ять тисяч двісті п*ятдесят сім) грн. 43 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1054,04 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або в порядку ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_6