Справа № 645/962/17
Провадження № 2/645/1116/17
06 червня 2017 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Ульяніч І.В.
при секретарі - Чигринової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 10 у будинку № 39 по вул. Рибалка в м. Харкові.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що є власником квартири АДРЕСА_1, в якій також зареєстрована відповідач по справі. Проте, з 2006 року остання за вказаною адресою не мешкає без поважних причин, за комунальні послуги не сплачує, її особисті речі в квартирі відсутні, однак добровільно знятися з реєстрації ОСОБА_2 не бажає. Жодних перепон у користуванні спірною квартирою відповідачу не чиниться. ОСОБА_1 також вказував, що реєстрація ОСОБА_2 за у спірній квартирі порушує його право власності, оскільки позбавляє можливості розпоряджатися майном на власний розсуд.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_3, що діяв на підставі ордеру і витягу з договору про надання правової допомоги, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених у позові, та просили їх задовольнити. Позивач також пояснив, що відповідач по справі є його тещею, яка понад десяти років не мешкає за місцем реєстрації, за комунальні послуги не сплачує, однак приїхати в Україну не може за станом здоровя. ОСОБА_2 виїхала на постійне місце проживання до Абхазії та наміру проживати в Україні не має. У відповідача є належна їй квартира в м. Піцунда.
ОСОБА_2, яка належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, до суду не зявилась, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд за її відсутності та письмових заперечень проти позову не надала.
В судове засідання представник третьої особи: Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради до суду не зявився. Представник Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_4, що діяла на підставі довіреності, через канцелярію суду надала заяву, якою просила розглянути справу за її відсутності у відповідності до норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, судом, за згодою позивача, проведено заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 25 березня 1998 року Реєстраційний номер 8-98-111533-М-1, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1
Встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї та прописку № 670, наданою 07 березня 2017 року дільницею № 52 Комунального підприємства «ЖИЛКОМСЕРВІС», та відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України у Харківській області від 22 березня 2017 року.
В судовому засіданні ОСОБА_5, допитана в якості свідка, пояснила, що є дружиною позивача та відповідач по справі є її матірю. ОСОБА_2 все життя мешкала в Абхазії та наміру проживати в Україні не мала. У 2007 році відповідач приїжджала до них в гості та протягом двох-трьох тижнів мешкала, однак повідомила, що проживати в Україні за вказаною адресою не буде.
В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 Відповідач ОСОБА_2 приїжджала в Україну приблизно п'ятнадцять років тому, під час війни в Абхазії. За адресою: м. Харків, вул. Рибалка, 39. кв. 10, остання не мешкала та не мешкає на теперішній час.
В судовому засіданні ОСОБА_6, допитана в якості свідка, пояснила, що ОСОБА_2 за адресою: м. Харків, вул. Рибалка, 39. кв. 10, не мешкає понад десяти років та наміру проживати за вказаною адресою не має. Відповідач мешкає в Абхазії, однак на час війни приїжджала на декілька місяців в Україну та знов виїхала з країни. Свідок зазначала, що ОСОБА_2 не чинилися перепони у користуванні квартирою.
Встановлено, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована в Індустріальному обєднаному управління Пенсійного фонду України м. Харкова за адресою: АДРЕСА_3. Виплата пенсії ОСОБА_2 припинена з 01 листопада 2016 року, у звязку з тривалою невиплатою (довідка Індустріального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова № 3971/4602 від 06 червня 2017 року).
Суд не бере до уваги наявний в матеріалах справи Акт від 06 березня 2017 року щодо факту не проживання відповідача за місцем реєстрації, оскільки він не завірений посадовою особою, тобто, за ч. 1 ст. 59 ЦПК України, є доказом, одержаним з порушенням порядку, встановленого законом.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно статей 64, 156 ЖК України, відповідач є членом сімї позивача.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 без поважних причин відсутня за місцем реєстрації понад один рік, існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.
Докази на підтвердження перешкоджання відповідачу у користуванні спірною квартирою матеріали справи не містять.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Положеннями ч. 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Судовим розглядом встановлено, що наявність реєстрації відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації.
З огляду на те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 та реєстрація місця проживання ОСОБА_8 за вищевказаною адресою перешкоджає позивачу у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном, суд вважає позовні вимоги в частині усунення позивачу перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Стосовно позовних вимог щодо зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3, слід зазначити наступне.
Статтею сьомою Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
За положеннями ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання.
Отже,позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою задоволенню не підлягають, оскільки підставою зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.
Усунути перешкоди у користуванні власністю та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою № 10 в будинку № 39 по вул.. Рибалка, в м. Харкові.
Відповідачка, яка не приймала участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І. В. Ульяніч