Номер провадження: 22-ц/785/6887/17
Номер справи місцевого суду: 522/5939/17
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.

при секретарі: Лопотанові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Приморський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про оголошення фізичної особи померлою, за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2017 року, -

встановила:

28 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про оголошення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, уродженця м. Антрацит Луганської області, НОМЕР_2, виданий Антрацитівським МВ УМВС України в Луганській області 31.08.2002 р., що зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1, - померлим, вказуючи, що з 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, з 2009 року вони проживали за адресою : АДРЕСА_1, та 11 листопада 2009 року в них народився син ОСОБА_4, і 21 лютого 2012 року в них народився син ОСОБА_5, однак взимку 2012 року ОСОБА_3 пішов з дому і більше не повернувся, а під час останньої розмови, яка відбулася у березні 2012 року, він повідомив їй, що збирається поїхати до рідного міста, де народився, а саме в м. Антрацит Луганської області, та з вказаного часу він з нею не зв'язувався, не давав знати про своє існування, у вихованні дітей участі не брав та фінансово ніяким чином не допомагав.

Також позивач вказує, що оголошення ОСОБА_3 померлим їй необхідно для того, щоб віддати своїх дітей навчатися до Одеської спеціалізованої школи-інтернату № 2 І-ІІІ ступенів з поглибленим вивчення англійської мови Одеської міської ради Одеської області, а також для оформлення спадщини на дітей, на яку вони мають право після смерті їх батька.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2017 року відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву про оголошення фізичної особи померлою у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою, районний суд виходив з того, що доводи заявниці стосовно того, що її колишній чоловік ОСОБА_3 зник взимку 2012 року, повністю спростовуються вищевказаними судовим рішеннями, які набрали законної сили, в яких вказано, що ОСОБА_3 отримав судові повістки про виклик його до суду на 18.11.2013 р. та на 08.09.2014 р.

Відповідно до ч.1 ст.46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, уродженець м. Антрацит Луганської області, НОМЕР_2, виданий Антрацитівським МВ УМВС України в Луганській області 31.08.2002 р., що зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1, 08.11.2006 року зареєстрували шлюб, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, і сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

18 листопада 2013 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалене заочне рішення у справі № 522/16752/13-ц, яке набрало законної сили, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 972,00 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.07.2013 р. до досягнення цією дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 р., та на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 972,00 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.07.2013 р. і до досягнення цією дитиною повноліття - 21.02.2030 р.

Проте в період з 25.03.2016 р. по 01.07.2013 р. у ОСОБА_3 утворилася заборгованість перед заявницею по сплаті аліментів на утримання їхніх дітей у загальному розмірі 63775,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості державного виконавця Приморського ВДВС Одеського міського управління юстиції Гуменюком В.В. від 25.03.2016 р. у межах виконавчого провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_3, останній у розшук не оголошувався.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси у справі № 520/7914/14-ц від 08 вересня 2014 року, яке набрало законної сили, шлюб між заявницею ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Відповідно до довідки за вих. № 9 від 02.11.2016 р. ОСББ «Піонер 2007», який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, з 01.01.2012 р. здійснює усі оплати, пов'язані з утримання квартири, прибудинкової території та паркомісць.

Разом з тим, як вказує заявниця у своїй заяві, взимку 2012 року ОСОБА_3 пішов з дому і більше не повернувся, а під час останньої розмови, яка відбулася у березні 2012 року, він повідомив їй, що збирається поїхати до рідного міста, де народився, а саме в м. Антрацит Луганської області, та з вказаного часу він з нею не зв'язувався.

Відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 2 грудня 2015 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», та розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 7 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», з 2014 року на території міста Луганська та Луганської області, в т.ч. на території м. Антрацит Луганської області проходить антитерористична операція й офіційно встановлений особливий правовий режим, в умовах якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей», тимчасово, на три роки з для набрання цим Законом чинності, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визнаються рішенням Верховної ради України.

Постановою Верховної ради України від 17.03.2015 р. № 252-VІІІ «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування», до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19.09.2014 р.

Відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.03.2015 р. № 254-VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» - окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України - визнані Верховною Радою України тимчасово окупованими.

Статтею 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років.

Доказів щодо відсутності відомостей про місце перебування ОСОБА_3 заявниця суду не надала.

Її припущення щодо можливості знаходження його на тимчасово окупованій території у м. Антрацит також нічим не підтвердженні.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: ст. 304; п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк