Справа № 369/6978/17
Провадження № 2-о/369/162/17
РІШЕННЯ

Іменем України

20.10.2017 року м. Київ Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарі Кузьменко П.О.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року заявник ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що 07 березня 1996 року, заявник ОСОБА_1, як громадянка України, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, отримала відповідне посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серії В-П №179763.

Згідно із статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» заявник, як особа, яка працювала або проживала на території радіоактивного забруднення, має право на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку на 5 років, від того, який передбачено статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З метою отримання пенсії заявник завернулась до відповідних органів Пенсійного фонду України, проте їй було відмовлено у оформленні пенсії, оскільки в посвідченні допущено помилку (описку).

Так, у посвідченні, у графі по-батькові вказано «Євгеніївна», натомість у паспорті громадянина України, належному заявнику у графі по-батькові вказано «Євгенівна».

Внаслідок допущеної помилки, заявник не має змоги вчасно оформити пенсійне забезпечення, гарантоване положеннями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями встановлювати факти належності документів особам і це є прерогативо суду.

З метою досудового врегулювання ситуації, заявник звернулась до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області з проханням видати дублікат посвідчення, який би містив правильні дані, проте у такій видачі заявнику було відмовлено.

Тому заявник просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт належності ОСОБА_2 посвідчення 4-ої категорії, особи потерпілої внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, серії В-П № 179763, що видане 07 березня 1996 року на імя ОСОБА_2.

Заявник в судове засідання не зявилась, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулась до суду із заявою про слухання справи у її відсутність. Заяву підтримала, просила її задовольнити.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяву задовольняє з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 ст. 235 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

В червні 2017 року заявник ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що 7 березня 1996 року, заявник ОСОБА_1, як громадянка України, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, отримала відповідне посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серії В-П №179763.

З метою отримання пенсії заявник завернулась до відповідних органів Пенсійного фонду України, проте їй було відмовлено у оформленні пенсії, оскільки в посвідченні допущено помилку (описку).

Так, у посвідченні, у графі по-батькові вказано «Євгеніївна», натомість у паспорті громадянина України, належному заявнику у графі по-батькові вказано «Євгенівна».

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст..ст. 10, 11, 209, 212-215, 256 ЦПК, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 посвідчення 4-ої категорії, особи потерпілої внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, серії В-П № 179763, що видане 07 березня 1996 року на імя ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.Д.Усатов