Справа №521/7446/17
Провадження №2/521/3708/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року Малиновський районний суду м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.

при секретарі Святецькій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі 1312,00 гривень починаючи з дня звернення до суду та довічно. Свій позов обґрунтовує тим, що є пенсіонером за віком, отримує пенсію в сумі 1513,00 гривень інших джерел доходів не має, постійно хворіє, а тому її матеріальне становище є вкрай нужденним. Позивачка вказує, що має ряд хронічних захворювань і потребує постійного прийняття ліків, які коштують значних коштів, їй встановлено діагноз церебральний атеросклероз з гіпертонією, дисциркулярна енце фалопатія 111 ст. з гострим порушенням мозкового кровообігу по ішемічному типу в басейні лівої середньо мозкової артерії у вигляді правостороннього геміпарезу. Протягом тривалого часу в неї відсутня можливість не тільки оплатити своє лікування, а й навіть забезпечити свої мінімальні потреби. Відповідач добровільно допомоги не надає, ніде не працює, сталого заробітку не має, про те є фізично здоровим та працездатним, а тому є спроможнім надавати матеріальну допомогу. Зважаючи на відсутність у відповідача офіційного місця працевлаштування, просить суд прийняти рішення про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму на непрацездатну особу 1312,00 гривень, встановленого ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік».

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 позовні вимоги своєї підтримав з підстав викладених у позові та додатково пояснив, що ОСОБА_1 є його матірю, а відповідач його рідний брат. У 2010 році мати подарувала брату квартиру АДРЕСА_1, де він проживає весь час зі своєю сімєю. З того часу вони з братом перебувають у тривалих судових процесах, а їхня мати у той час до березня 2017 року проживала разом з відповідачем у його будинку по вулиці в місті Одесі. У березні 2017 року мати переїхала жити до нього у квартиру, тому що відповідач створив умови неможливі для проживання, мати нормально не годували, ліки не купували, а отримані за довіреністю гроші ОСОБА_2 витрачав на власні нужди. Представник позивачки вказував, що мати отрує пенсію у розмірі 1513,00 гривень, наданий час проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні, але відповідач також має нести майнову відповідальність перед матірю, а тому з нього необхідно стягнути аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для осіб пенсійного віку, який на сьогоднішній день 1312,00 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, додатково пояснив суду, що тривалий час до березня 2017 року мати проживала разом з ним за адресою: пров. 5-й Наличний, 4, в м. Одесі, хоча і він, і позивачка зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1. Квартира АДРЕСА_2 належить йому на праві власності, на підставі договору дарування укладеного позивачкою по справі на його користь, проте тривалий час не зважаючи на його право власності він позбавлений можливості жити в цій квартирі, тому що там проживає брат з дружиною та пятьма дітьми. Мати весь час проживала з ним, він нею опікувався, а гроші, які знімалися з її карткового рахунку передавалися матері, вона розпоряджалася що їй купувати, які продукти та які ліки. Гроші витрачалися на утримання матері, яких не вистачало, і він як син також витрачав і власні гроші. Відповідач припускає, що спір виник тому, що мати в даний час почала спілкуватися з молодший сином ОСОБА_3, переїхала до нього проживати, а той щоб помститися йому на тривалі судові процеси, які тривають і до теперішнього часу, ініціював спори у тому числі і пов'язаний зі стягненням аліментів. Заперечуючи проти позову про стягнення аліментів, відповідач вказував, що і мати і його брат ОСОБА_3 зі своєю сімєю проживають у квартирі належній йому на праві приватної власності, а ОСОБА_3 зі своєю сімєю на протязі багатьох років чинить йому перешкоди у користуванні належної йому квартирою, хоча сам на сьогоднішній день має трикімнатну квартиру на праві власності, яку здає за договором оренди, має додатковий дохід. Відповідач ОСОБА_2 пояснював суду, що не проти допомагати матері з грошима, які їй необхідні на купівлю ліків, тому що вона дійсно хворіє і на ліки витрачається значні гроші, однак він хоче щоб до нього звернулися з відповідним позовом, довели які ліки необхідно купувати і він згоден приймати в цьому участь.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивачки та відповідача ОСОБА_2, вважає що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належала на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру у будинку ЖБК «Іллічівський-20» виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів 29.06.1998р. за №5442 та зареєстрованому в КП «ОМБТІ та РОН» в книзі №31к, на сторінці №182, за №261, реєстраційний №18476081.

21.08.2010р. позивачка ОСОБА_1 оформила на ім'я свого сина ОСОБА_2 договір дарування, відповідно до якого остання подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 65,3 кв.м, у тому числі житловою 39,0 кв.м. Право власності ОСОБА_2 на вищевказану квартиру було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №27158582 від 30.08.2010р.

На даний час єдиним власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_2, який разом зі своєю матір'ю ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_4 зареєстровані за вказаною адресою. Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 також з 23.11.1988р. зареєстрований та мешкає в квартирі АДРЕСА_3. У вказану квартиру ОСОБА_3 вселився як член сім'ї колишнього власника ОСОБА_1 Також з 1996р. у спірній квартирі без реєстрації мешкає ОСОБА_5, яка перебуває з 04.03.2000р. у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 та пятеро неповнолітніх дітей.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2.

Позивачка перебуває на обліку в Малиновському об'єднаному Управлінні пенсійного фонду України в м. Одесі та отримує пенсію за віком при повному стажі, що станом на вересень 2017 року становить 1578 гривень 00 копійки.

Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Необхідною умовою для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов'язкових підстав непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Обов'язок сина, дочки щодо утримання непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, виникає незалежно від матеріального становища.

Як вбачається з роз'яснень, викладених в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним.

Відповідно до ст. 205 СК України,суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання, стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей.

В судовому засіданні встановлено та сторонами не спростовано, що позивачка тривалий час до березня 2017 року проживала разом з відповідачем та його сімєю у приватному будинку по вулиці Гордієнко. У квартирі належній на праві власності відповідачу ОСОБА_2 весь час проживав його рідний брат син позивачки ОСОБА_3, який проживає в цій же квартирі і по теперішній час. З березня 2017 року позивачка мешкає за місцем своє реєстрації, у квартирі належній на праві власності відповідачу ОСОБА_2, однак разом із сімєю свого молодшого сина ОСОБА_3 В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 вказував, що дійсно він його сімя та мати проживають в квартирі належній на праві приватної власності відповідачу. Представник позивачки підтвердив, що мати харчується разом з його сімєю, він оплачує комунальні послуги за квартиру, окрім цього він має на праві власності нову трикімнатну квартиру по вулиці Парковій в місті Одесі, яка здається за договором найму, а їхня сімя отримує дохід від оренди житла.

Сторонами не оспорюється, що відповідач ОСОБА_3 офіційно не працює, підробляє на випадкових роботах.

Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року № 1801-VIII встановлено суми прожиткового мінімуму на 2017 рік для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Прожитковий мінімум на особу, яка втратила працездатність складає 1312 грн., тобто нижче ніж пенсія позивачки 1578,00 гривень.

Однією з необхідних умов для виникнення обов'язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність потреби в матеріальній допомозі.

Обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків.

До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум.

При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей.

Між тим, позивачка не навела доказів того, що вона потребує додаткової матеріальної допомоги, остання отримує пенсію вищу, ніж прожитковий мінімум на особу, яка втратила працездатність. Представник позивачки та відповідач в судовому засіданні не спростовували того, що позивачка проживає в квартирі належній відповідачу, з сімєю молодшого сина, що не несе витрат пов'язаних з оплатою комунальних послуг. Щодо витрат пов'язаних з придбанням ліків, необхідний для стороннього догляду та стаціонарного або амбулаторного лікування судом розяснюється правила статті 206 СК України, де вказується, що у виняткових випадках, якщо мати, батько, є тяжко хворими, інвалідами, а дитина має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням та доглядом за ними. Надані стороною позивача єпікріз виданий міською лікарнею № 5, з якого вбачається що ОСОБА_6 перебувала на стаціонарному лікуванні у вищевказані лікарні у період з 23.05.2011 по 11.06.2011 року судом не приймаються до уваги, тому що самі сторони підтверджували, що у 2011 році позивачка проживала разом з відповідачем. Інших документів підтверджуючих перебування позивачки на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, перебування на обліку у медичному закладі з приводу хронічних захворювань, призначення ліків, придбання ліків, суду не надано. Судом не приймаються до уваги квитанції про придбання ліків у серпні вересні 2017 року на загальну суму 625,50 гривень, тому що суду не надано документів, що ці ліки призначалися позивачці лікарями та купувалися саме для неї.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України.

З зазначених підстав, суд приходить до висновку, що позивачка не довела ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх вимог щодо вищевказаного позову, що є обов'язком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст.10 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 208-209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 202, 205, 206 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області в десятиденний строк. Особи, що приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення, мають право на оскарження на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуючий: