РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

03 жовтня 2017 року Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Попової О.М.,

при секретарі судового засідання Крикуновій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на перетинання лінії розмежування без згоди батька, третя особа Відділ у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що вона з квітня 2011 року по теперішній час співмешкає з ОСОБА_2, від співжиття вони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховання. В даний час дитина постійно проживає з нею в зоні проведення антитерористичної операції за адресою - АДРЕСА_1, але зараз виникла необхідність тимчасово виїжджати дитині за межі зони проведення АТО до її родичів, які проживають у АДРЕСА_2, з метою оздоровлення та відпочинку дитини для покращення її фізичного та психологічного стану, оскільки дитина за останній час неодноразово хворіла на різні захворювання, що підтверджується записами лікарів у медичній документації дитини. Крім того, дитина потребує відпочинку в нормальних умовах після постійного перебування на неконтрольованій державою території в зоні проведення антитерористичної операції. Відповідач згоду дитині на такі виїзди за межі зони АТО не надає. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить, крім того, що не бажає виїжджати до нотаріуса на контрольовану державою територію для нотаріального оформлення своєї згоди, що явно суперечить закону. Відповідач згоди на виїзди дитини за межі зони АТО не надає. Просить суд надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці м. Київ, на перетинання лінії розмежування для багаторазових тимчасових виїздів з тимчасово непідконтрольної території Луганської області з місця проживання у АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2 та повернення до місця проживання у АДРЕСА_1 у супроводі її матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки міста Краснодон (після перейменування - місто Сорокине) Луганської області або уповноваженої нею особи без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця міста Київ, строком на 3 (три) роки від дня набрання рішенням суду законної сили.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з'явились, позивач надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 3).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», заяв про розгляд справи без його участі до суду не надійшло.

Представник третьої особи - служба у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації Луганської області у судове засідання не прибув, просили прийняти рішення на розсуд суду та без їх представника.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в судовому засіданні надані докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебувають, але мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, виданого 17 січня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, в свідоцтві батьком записаний ОСОБА_2, матір'ю ОСОБА_1 (а.с. 8).

За станом здоров'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, потребує оздоровлення, оскільки часто хворіє, що підтверджено медичною документацією (а.с. 9-13).

Як зазначила позивач у своєму позові, відповідач ухиляється від надання нотаріальної згоди на перетин їхньою спільною дитиною лінії зіткнення без його супроводу.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Частина 2 ст. 150 СК України передбачає обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 17, 31 визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я.

Відповідно до ст. 17 Конвенції про права дитини Держави-учасниці визнають важливу роль засобів масової інформації і забезпечують, щоб дитина мала доступ до інформації і матеріалів із різних національних і міжнародних джерел, особливо до таких інформації і матеріалів, які спрямовані на сприяння соціальному, духовному і моральному благополуччю, а також здоровому фізичному і психічному розвитку дитини.

Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.

Відповідно до ст. 31 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом , поважають і заохочують право дитини на всебічну участь у культурному і творчому житті та сприяють наданню їй відповідних і рівних можливостей для культурної і творчої діяльності, дозвілля і відпочинку.

Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, якими, зокрема п.п. 2 п. 4, передбачено, що підставою для виїзду з України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Необхідно зазначити, що у відповідності до Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до пункту 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року за №254-УІІІ, Верховна Рада України постановила: визнати тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Згідно пункту 5.1.1 в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-рiчного вiку, здiйснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Мiнiстрiв України вiд 27 сiчня 1995 року № 57.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини на тимчасово окуповану територію, за кордон України, а лише встановлено певний порядок її в'їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки позивач позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на в'їзд/виїзд дитини на тимчасово окуповану територію, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють в'їзд/виїзд малолітньої дитини з та на тимчасово окуповану територію України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та вважає можливим надати дозвіл на перетинання лінії розмежування в зоні проведення антитерористичної операції в межах Луганської та Донецької областей України малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, для багаторазових тимчасових виїздів з місця проживання у АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2 та повернення до місця проживання у супроводі її матері без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця міста Київ, строком на 3 (три) роки від дня набрання рішенням суду законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про охорону дитинства», ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» Конвенцією про права дитини, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 141, 150, 155 СК України, ст.ст. 10, 11, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на перетинання лінії розмежування без згоди батька, третя особа Відділ у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці м. Київ, на перетинання лінії розмежування для багаторазових тимчасових виїздів з тимчасово непідконтрольної території Луганської області з місця проживання у АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2 та повернення до місця проживання у АДРЕСА_1 у супроводі її матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки міста Краснодон (після перейменування - місто Сорокине) Луганської області або уповноваженої нею особи без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця міста Київ, строком на 3 (три) роки від дня набрання рішенням суду законної сили.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Сватівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя О.М. Попова