Провадження № 2/127/4631/17
У Х В А Л А

Іменем України

23 жовтня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді: Гриневича В.С.

при секретарі: Марценюк А.М.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача адвоката ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №127/15236/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа №127/15236/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В судовому засіданні представником позивача - адвокатом ОСОБА_4 подано заяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову, якою позивача просила:

- заборонити видачу паспорту на виїзд за межі України та виїзд за межі України ОСОБА_5 до вирішення справи №127/15232/17 у Вінницькому міському суді;

- зобовязати Вінницький міський відділ віз та реєстрації внести ОСОБА_2 в реєстр осіб, яким заборонено видачу паспорту на виїзд за межі України до вирішення справи за №127/15232/17 у Вінницькому міському суді;

- зобовязати Вінницький міський відділ віз та реєстрації внести ОСОБА_2 в реєстр осіб, яким тимчасово заборонено виїзд за межі України до вирішення справи №127/15232/17 у Вінницькому міському суді.

Вказана заява мотивована тим, що в жовтні 2010 року відповідач повідомив позивача про намір виїхати за кордон і для нього будь-яке рішення суду з виниклого питання або з інших питань не буде мати ніякого значення, а тому позивач вважає, що відсутність відповідача ускладнить розгляд справи по суті.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення зави про забезпечення позову, посилаючись на те, що він не збирається залишати територію України, а також те, що отримувати чи не отримувати закордонний паспорт це є його особистим правом.

Заслухавши думку представника позивача та відповідача, дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до частини 3 статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Поряд з цим, відповідно до частини 1 статті 152 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Проте, забезпечення позову шляхом заборони видачі особі закордонного паспорта та внесення особи до реєстру осіб, яким заборонено видачу паспорту на виїзд за межі України, а також до реєстру осіб, яким тимчасово заборонено виїзд за межі України, чинним ЦПК України не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

При цьому, застосування заявлених заявником у заяві про забезпечення позову обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого статтею 33 Конституції України та статтею 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування.

Разом з тим, на даний час про примусове виконання рішення суду не йдеться, оскільки справа №127/15236/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини знаходиться в провадженні суду, рішення суду у даній справі не прийнято, а тому вимоги заяви про забезпечення позову щодо заборони видачі відповідачу закордонного паспорту та виїзду за кордон не може бути задоволена.

В той же час, жодних доказів, які б давали підстави вважати, що відповідач має намір ухилятися від виконання можливого рішення суду, в тому числі у такий спосіб, тобто шляхом залишення території України, позивачем не надано.

Згідно з пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

З огляду на вищевикладене, у задоволенні заяв про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 151, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви представника позивача адвоката ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №127/15236/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя