Справа № 578/619/17
провадження № 2/578/282/17
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

19 жовтня 2017 року Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Авраменко О.Є.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснопілля цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» /далі Банк/ в особі представника за дорученням ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року Банк через свого представника за довіреністю № 7194-К-Н-О від 14 червня 2017 року /ас 32/ ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути на його користь з ОСОБА_1заборгованість у розмірі 40018,66 гривень за кредитним договором № б/н від 30.05.2014, та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. На обґрунтування позову Банк зазначив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт / далі Генеральна угода/ б/н від 30.05.2014 відповідач отримала кредит у розмірі 13395,17 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/rules, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Як на підставу своїх вимог позивач посилався на те, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. В свою чергу, відповідач, в порушення норм закону та умов угоди, свої зобов'язання не виконала, не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, та допустила утворення заборгованості, яка станом на 11 червня 2017 року становить загальною сумою 40018,66 грн, і складається з: 13395,17 грн - заборгованості за кредитом; 7427,61 грн по процентам за користування кредитом; 17145,60 грн за пенею та комісією, 2050,28грн штраф, і у добровільному порядку не погашена.

В судове засідання представник позивача не зявився, згідно поданого клопотання просить справу розглянути за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи /ас37/.

Відповідач у ході судового розгляду справи позов визнала частково. Не заперечує проти стягнення з неї на користь позивача заборгованість за кредитом, процентами та штрафом, і не визнає заборгованість за пенею в розмірі 17145,60 грн. Уважає, що банком до неї застосована подвійна відповідальність.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що 30 травня 2014 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_1з метою створення сприятливих умов для виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором № SAMDN4840 було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і Правил надання продукту кредитних карт.

Відповідно до пункту 2.1 Генеральної угоди банк надає позичальнику терміновий кредит у сумі 13395,17 грн на строк 24 місяців, з 30.05.2014 по 31.05.2016 шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 13395,17 грн, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплату процентів у розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту зазначеного у заяві, Умовах і правилах строків. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 01 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 670,29 грн, для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат відповідно до Умов і правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.05.2016.

Згідно пункту 2.2 Генеральної угоди при порушенні позичальником строків погашення заборгованості зазначених у цій угоді, Умовах і правилах, більше ніж на 31 день, зобовязання, строк яких не настав. Сторони домовились, що строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 2445,70 грн.

Згідно до пункту 2.8 Генеральної угоди при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредита, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в умовах та правилах за кожен день прострочки.

Згідно пункту 2.10 зазначеної угоди, позичальник поручає банку без додаткової угоди перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту у сумі 2000 грн. на любий відкритий у банку рахунок (ас 5 ).

Інформації щодо визнання даної угоди недійсною суд не має.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язанняза Угодою виконав в повному обсязі, разом з цим відповідач належним чином умови договору не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка згідно розрахунку за договором станом на 11.06.2017 становить 40018 грн 66 коп. з якої: 13395,17 грн - заборгованість за кредитом; 7427,61 грн по процентам за користування кредитом; 17145,60 грн за пенею та комісією; 2050,28 грн - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

Зясовуючи правову природу суми у розмірі 17145,60 грн, зазначеної в розрахунку як заборгованість за пенею та комісією, судом встановлено, що вона фактично є пенею, про що надані письмові пояснення представника банку.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Згідно частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частинами першою та другою статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оскільки на день розгляду справи, з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками, штрафу відповідно до п.2.2.Генеральної угоди, нарахованого позивачем та визнаного відповідачем в сумі 2 050,28 грн, оскільки він чітко зазначений в договорі, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню.

Вимога про стягнення з відповідача пені у розмірі 17145,61 грн задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2003цс15.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що позивачем застосована до відповідача цивільно-правова відповідальність у виді стягнення як пені, так і штрафу, за одне і те саме порушення, суд вважає, що дані обставини є порушенням ст. 61 Конституції, а тому вимога Банку про стягнення пені не підлягає задоволенню.

Отже, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає до часткового задоволення, та стягнення з відповідача на користь позивача 22873 грн 06 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 30 травня 2014 року, яка складається з: 13395,17 грн - заборгованість за кредитом; 7427,16 грн по процентам за користування кредитом; 2050,28 грн - штраф. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідно до статті 617 ЦК України судом не встановлено.

Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України Про судовий збір , тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 912 грн 00 коп. судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог /57% від 1600 грн/.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 42, 58 - 61, 79, 88, 158, 169, 197, 209, 214-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 22873 грн 06 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 30 травня 2014 року, яка складається з: 13395,17 грн - заборгованість за кредитом; 7427,16 грн по процентам за користування кредитом; 2050,28 грн - штраф, а також 912 грн 00 коп. судових витрат, а усього 23785/ двадцять три тисячі сімсот вісімдесят пять / гривень 06 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І . Косар