УХВАЛА

Справа № 564/2204/17

31 жовтня 2017 року

м.Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Левчук В.В.

розглянувши цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з позовною до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна, в якій просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2; майно, що є їх спільною власністю поділити рівноцінними частинами між їхніми дітьми; неповнолітніх дітей, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, залишити проживати з позивачем.

Відповідно до вимог ч.5 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви про розірвання шлюбу, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, про поділ майна при розірванні шлюбу - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У позовній заяві позивачем визначено вартість майна, яке підлягає поділу в сумі 200000 грн., однак доказів на підтвердження саме такої вартості не подано. Таким чином, на день подання позову неможливо встановити точну вартість майна.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України "Про судовий збір" у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Із позовної заяви, вбачається, що ОСОБА_1 заявлено три позовних вимоги.

Таким чином, враховуючи заявлені позовні вимоги, підлягає оплаті судовий збір у сумі 3280 грн. (з розрахунку 640 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу, 2000 грн. за позовну вимогу про поділ майна, 640 грн. за немайнову вимогу про визначення місця проживання дітей).

Позивачем до позовної заяви додано докази сплати судового збору на суму 640 грн.

Враховуючи викладене, несплаченим лишається судовий збір на суму 2640 грн.

ОСОБА_1 належить здійснити доплату судового збору на вказану суму.

Також, позивачу належить подати суду докази в підтвердження вартості майна, яке вона просить суд поділити. Неможливість отримання таких доказів самостійно позивачем повинна бути обґрунтована.

Відповідно до ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Так, ОСОБА_1 у своїй позовній заяві просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, однак, свідоцтва про шлюб суду не надала. Таким чином, у суду відсутні докази перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. Пояснення позивача, викладені у позові про те, що свідоцтво про шлюб знаходиться у відповідача, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач не позбавлена права отримати повторне свідоцтво про шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану.

Окрім того, ОСОБА_1 просить суд визначити місце проживання трьох дітей з нею, однак, до позову додала лише одне свідоцтво про народження. Таким чином, у суду відсутні докази наявності у сторін спільних дітей, ОСОБА_5 та ОСОБА_4. Пояснення позивача про те, що свідоцтва про їх народження знаходяться у відповідача, судом не приймаються, оскільки позивач не позбавлена права отримати повторні свідоцтва про народження дітей в органах реєстрації актів цивільного стану.

Також, з метою виконання вимог ч.3 ст.122 Цивільного процесуального кодексу України, судом здійснено запит до адресно-довідкового бюро сектору УДМС України в Рівненській області про надання відомостей про реєстрацію місця проживання та інших персональних даних, що містяться в реєстрі щодо фізичної особи ОСОБА_2.

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Рівненській області ОСОБА_2 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Таким чином, за загальним правилом даний позов належить розглядати у Дубровицькому районному суду Рівненської області.

Водночас, відповідно до ч.2 ст.110 Цивільного процесуального кодексу України, позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Однак, позивачем не подано суду доказів того, що на її утриманні є малолітні або неповнолітні діти або, що вона не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. Суд звертає увагу на те, що наявність в одного з батьків свідоцтва про народження дитини не свідчить про те, що дитина перебуває на його утриманні.

Таким чином, позивачу належить подати суду належне обґрунтування визначеної нею підсудності даної справи саме Костопільському районному суду Рівненської області.

Вказані недоліки необхідно усунути та надати суду докази, на підтвердження обставин, викладених у позовній заяви.

Відповідно до ст.121 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи викладене, цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна залишається без руху для виправлення недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 121 ЦПК України, Законом України "Про судовий збір", суд

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків 5 /пять/ днів з дня отримання даної ухвали.

Роз'яснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_6