АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 617/810/17 Головуючий суддя І інстанції Уханьова І. С.
Провадження № 22-ц/790/5416/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори про спадкове право
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Кругової С.С.,

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах Пільнянської сільської ради Вовчанського району Харківської області на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 25 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Пільнянської сільської ради Вовчанського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Пільнянської сільської ради Вовчанського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 09 березня 2002 року померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй земельну частку (пай) розміром 7,99 умовних кадастрових гектари, розташованої у с. Пільна, Вовчанського району, Харківської області, що належала їй на підставі відповідного сертифікату серії ХР № 0057001, згідно рішення Вовчанської районної державної адміністрації 19.07.1996 року № 403, зареєстрованого 31.10.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 241.

За життя ОСОБА_3 посвідчила на імя ОСОБА_2 заповіт, який на момент смерті спадкодавця не змінювався та не скасовувався. Позивач вказував, що у видачі свідоцтва про право власності на спадщину в нотаріальній конторі йому було відмовлено, оскільки в заповіті вказано, що позивач є онуком ОСОБА_3, а на справді є двоюрідними онуком, та рекомендовано звернутися до суду із позовом про визнання права на спадкове майно. У звязку з чим вимушений був звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_3

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 25 липня 2017 року позовну заяву задоволено. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом, після померлої 09 березня 2002 року ОСОБА_3, право на земельну частку (пай) № 287 розміром 7,99 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Пільнянської сільської ради Вовчанського району, Харківської області, належне ОСОБА_3, на підставі ОСОБА_4 серія ХР № 0057001, згідно рішення Вовчанської районної державної адміністрації 19.07.1996 року № 403, зареєстрованого 31.10.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 241.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах Пільнянської сільської ради Вовчанського району Харківської області просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що позивач не надав належних та допустимих доказі на підствердження того, що фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 тому вимоги позивача щодо визнання за ним права на вказану земельну ділянку є необгрунтованими. Вказує на те, що судом першої інстанції помилково застосовані норми матеріального права, які не були чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1, який діє в інтересах Пільнянської сільської ради Вовчанського району Харківської області не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, не оспорюється відповідачем що ОСОБА_5 померла 09.03.2002 року у с.Українське, Вовчансього району, Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 330781 від 12 березня 2002 року.

Згідно сертифікату серії ХР № 0057001 від 31 жовтня 1996 року ОСОБА_3 має право на земельну частку (пай) розміром 7,99 умовних кадастрових гектари, розташовану в с. Пільна, Вовчанського району, Харківської області.

За життя ОСОБА_3 заповідала все своє майно ОСОБА_2, станом на 28.03.2017 року вказаний заповіт є чинним.

Листом державного нотаріуса Вовчанської державної нотаріальної контори від 27.06.2017 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину. Після померлої ОСОБА_3 заяв про прийняття /відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не відкривалася

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У ст. 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно із нормами ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

У пп. 11, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Той факт, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за заповітом на спірне майно після смерті ОСОБА_3, інших спадкоємців на зазначену спадщину у померлої не залишилося відповідачем не оспорюється, доводів та заперечень щодо цих обставин апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки взяв та зберігав правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай), яким є відповідний ОСОБА_4, отже вступив в управління спадковим майном.

ОСОБА_2 суду апеляційної інстанції пояснив, що іншого майна пісмля смерті ОСОБА_3 не залишилось, отже після її похорон він взяв лише ОСОБА_4 про право на земельну частку (пай). Зазначені доводи підтверджується наявністю у позивача ОСОБА_4 про право на земельну частку (пай) виданого на ім*я ОСОБА_3, не спростовані відповідачем.

Вирішуючи спір, першої інстанції помилково послався на норми ЦК України в редакції 2004 року, які не були чинними на час виникнення спірних правовідносин. Між тим, зазначене не призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції правильно досліджені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст..ст 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах Пільнянської сільської ради Вовчанського району Харківської області відхилити.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 25 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді А.І. Колтунова

ОСОБА_6