Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 313/662/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22-ц/778/1728/17 ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.

Суддів Воробйової І.А.

ОСОБА_3

При секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Веселівське районне водопровідно-каналізаційне господарство «Райводоканал» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Веселівське районне водопровідно-каналізаційне господарство «Райводоканал» про поновлення на роботі , оплату за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Веселівське районне водопровідно-каналізаційне господарство «Райводоканал» про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що 18 квітня 2016 року наказом підприємства йому оголошена догана.

19 квітня 2016 року винесено наказ про його звільнення з 21 квітня 2016 року за ст. 40 п.3 КЗпП України. 21 квітня 2016 року наказом № 25-к його звільнено.

Вважає, що притягнення його до відповідальності шляхом оголошення догани та звільнення є незаконним та необґрунтованим, відбулося через неприязне ставлення до нього директора підприємства.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визнати протиправними і не чинними з моменту прийняття розпорядження директора КП «Веселівське районне водопровідно-каналізаційне господарство «Райводоканал» ОСОБА_5 про винесення догани № 34 від 18 квітня 2016 року ОСОБА_4 та про звільнення № 25-к від 21 квітня 2016 року ОСОБА_4 з посади машиніста, поновити його на посаду машиніста КП «Веселівське районне водопровідно-каналізаційне господарство «Райводоканал», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у період з 22 квітня 2016 року по 08 листопада 2016 року у сумі 23723,55 грн., В результаті незаконного звільнення йому спричинені моральні страждання, тому просить в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача 1000 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано наказ КП «Веселівське районне водопровідно-каналізаційне господарство «Райводоканал» від 18 квітня 2016 року № 34 в частині оголошення догани ОСОБА_4

Визнано неправомірним та скасовано наказ КП «Веселівське районне водопровідно-каналізаційне господарство «Райводоканал» від 21 квітня 2016 року № 25-к.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді машиніста ВНС ІІ р КП «Веселівське районне водопровідно-каналізаційне господарство «Райводоканал» з 22 квітня 2016 року.

Стягнуто з КП «Веселівське районне водопровідно-каналізаційне господарство «Райводоканал» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22 квітня 2016 року по 16 лютого 2017 року у сумі 36200,38 грн.

Стягнуто з КП «Веселівське районне водопровідно-каналізаційне господарство «Райводоканал» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з КП «Веселівське районне водопровідно-каналізаційне господарство «Райводоканал» на користь держави судовий збір в розмірі 1102,40 грн.

У апеляційній скарзі КП «Веселівське районне водопровідно-каналізаційне господарство «Райводоканал» зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову у повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_4 з 07.05.2009 працював машиністом водо-насосної станції комунального підприємства «Веселівське районне водопровідно-каналізаційне господарство «Райводоканал».

18.04.2016 машиністу ОСОБА_4 було оголошено догану у звязку з порушенням вимог ст.139 КЗпП України, у звязку з неналежним виконанням службових обовязків, передбачених п.3.3.10 Посадової інструкції.

Згідно пояснень представника підприємства порушення полягало в тому, що ОСОБА_4 не інформував керівництво про початок роботи насосної станції.

П.3.3.10 Посадової інструкції передбачено, що «перед спуском оператор для виконання певного переліку робіт до машинного та приймального відділення насосних станцій:

- попередити диспетчера підприємства за телефоном 2-19-74;

- по закінченню цих робіт в машинному відділенні і підйом в побутове приміщення негайно доповісти диспетчеру за телефоном 2-19-74».

Дослідивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що порушень машиністом ОСОБА_4 п.3.3.10 Посадової інструкції, не встановлено, оскільки по-перше в інструкції не визначено який саме перелік робіт потребує повідомлення диспетчера, а по-друге встановлено відсутність на підприємстві відповідальної особи диспетчера. Те, що секретар підприємства взяла на себе обовязки приймати телефонні дзвінки, запамятовуючи хто саме з машиністів телефонує, про що повідомляє, суд розцінює як її власну ініціативу, нічим не передбачену.

Таким чином, висновок суду про те, що притягнення ОСОБА_4 до відповідальності шляхом оголошення йому догани є необґрунтованим, засноване лише на особистому відношенні до нього секретаря підприємства ОСОБА_6, яка, в судовому засіданні, перед дачею свідчень звернулася до суду з проханням не задовольняти позов ОСОБА_4

Про необґрунтованість претензій до ОСОБА_4 свідчить й той факт, що профспілковий комітет КП «Райводоканал» не знайшов підстав для оголошення ОСОБА_4 догани та не дав на це згоди.

Враховуючи, що наказ підприємства від 18.04.2016 №34 стосується не тільки ОСОБА_4, а й інших осіб, суд правильно скасував його лише в частині інтересів позивача.

19.04.2016 винесено наказ №35/1 про звільнення ОСОБА_4 з 21.04.2016 за ст.40п.3 КЗпП України, а саме за систематичне невиконання ним без поважних причин обовязків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку. Підставою для звільнення, окрім того, що ОСОБА_4 не надає інформацію (не телефонує) про час включення та виключення насосного обладнання, в наказі зазначено виявлення під час чергування ОСОБА_4 на ВНС №1 порушень щодо утримання території та приміщення ВНС в чистоті та порядку.

21.04.2016 ОСОБА_4 був звільнений наказом №25-к по підприємству за ст.40 п.3 КЗпП України.

Перевіряючи обставини, щодо зазначеного порушення судом першої інстанції встановлено, що на території ВНС №1 працювало чотири машиніста з графіком роботи доба через три. Зазначена перевірка була проведена саме в період чергування ОСОБА_4, однак пояснити, чому саме він був притягнутий до відповідальності, а ні всі машиністи, відповідальні за підтримання чистоти на ввіреній їм території, ані представник підприємства, ані допитаний в якості свідка директор підприємства ОСОБА_7 не змогли. Пояснення директора, що машиніст не повинен приймати зміну, якщо на території безлад, суд вважає нелогічними, так як по-перше, це не передбачено посадовою інструкцією, по-друге, описані в акті порушення явно свідчать, що порушення тривалі, при прийнятті зміни прибрати більш 1 га сухостою, амброзії фізично неможливо.

Таким чином судом встановлено відсутність умов, які свідчать про умисне систематичне невиконання машиністом ОСОБА_4 своїх посадових обовязків.

Крім того, судом враховано, що 14.04.2016 профспілковим комітетом було розглянуто подання директора КП «Райводоканал» від 12.04.2016 про звільнення ОСОБА_4 за ст..40 п.3 КЗпП України. Згода на звільнення профкомом не була дана з посиланням на упереджене ставлення керівництва підприємства саме до ОСОБА_4

З урахуванням викладеного вище, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність звільнення ОСОБА_4 і ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення позову цій частині.

Задовольнивши вимоги позивача про поновлення на роботі, суд першої інстанції навівши відповідний розрахунок обґрунтовано задовольнив вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 36200,38 гривень, оскільки середньоденна заробітна плата ОСОБА_4 складає 175,73 грн., число робочих днів з моменту звільнення до дня ухвалення рішення - 205, що відповідно (175,73х205).

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом позивачеві шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до зазначеної норми права, навівши докази, а саме, що позивач при звільненні з вини відповідача дійсно втратив нормальні життєві зв'язки, більше року не працював і докладав зусиль для відновлення своїх прав, тому суд правильно стягнув на користь позивача моральну шкоду в розмірі 500 гривень.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Веселівське районне водопровідно-каналізаційне господарство «Райводоканал» відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 лютого 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: