Справа № 209/4766/16-ц
Провадження № 2/209/450/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Решетник Т.О.,

за участю секретаря - Шаповал А.В.,

представника позивача - адвоката Маслова С.С.,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Агентство нерухомості "Квартал" про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 (РОНКПП НОМЕР_1) грошові кошти в розмірі 12800 гривень 00 копійок; стягнути з відповідача судові витрати, що складаються із понесених витрат на правову допомогу у розмірі 2000 гривень 00 копійок та сплаченого судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19 квітня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір про завдаток при купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Відповідно до п. 5.1. Договору відповідач отримав від позивача 12800,00 грн. як завдаток та підтвердження виконання прийнятих сторонами зобов'язань і намірів. Позивач вважає, що даний договір є нікчемним у зв'язку із тим, що він не посвідчений нотаріально. Поряд із цим, попередній або основний договір купівлі-продажу квартири, який би за змістом та формою відповідав законодавству, між сторонами укладено не було, з огляду на що кошти в розмірі 12800.00 грн. є авансовим платежем, та оскільки відповідач відмовляється від його добровільного повернення, вказані кошти підлягають стягненню в судовому порядку. Зазначає, що завдаток як спосіб забезпечення виконання основного зобов'язання не може існувати самостійно без останнього, що обумовлено його правовою природою. Позивач зазначає, що основний договір купівлі-продажу квартири між сторонами укладено не було, а отже і спосіб забезпечення виконання основного зобов'язання у формі завдатку існувати не може. Таким чином, передані позивачем кошти не можуть вважатися завдатком у розумінні приписів цивільного законодавства, вони є авансом, який підлягає поверненню у зв'язку із не укладенням договору купівлі-продажу, незалежно від того з чиєї вини договір не був укладений. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу зазначає, що 27 грудня 2016 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «КС партнерс» укладено договір № 2712/16 про надання юридичних послуг щодо складення позовної заяви про стягнення грошової суми в розмірі 12800,00 грн. згідно договору про завдаток при купівлі-продажу нерухомості від 19 квітня 2016 року. Згідно умов Договору, позивач (замовник) перерахував на банківський рахунок виконавця - Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «КС партнерс», грошові кошти в розмірі 2000,00 грн., що підтверджується банківською квитанцією. За наслідками виконання умов Договору, його сторонами 29 грудня 2016 року було підписано акт здачі-прийняття наданих послуг, відповідно до якого виконавець написав позовну заяву про стягнення грошової суми в розмірі 12800,00 грн. згідно договору про завдаток при купівлі-продажу нерухомості від 19 квітня 2016 року. Виконавець витратив на надання юридичних послуг (правової допомоги) 5 годин часу з розрахунку 400.00 (чотириста) гривень за 1 (одну) годину роботи, що загалом склало 2000,00 грн. (5 годин х 400 грн. = 2000 грн.). Зазначена обставина підтверджується актом здачі-прийняття наданих послуг від 29 грудня 2016 року. Вважає, що за таких обставин наявні правові підстави для здійснення відповідачем відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_4 - адвокат Маслов С.С. в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, в судовому засіданні наголосив на тому, що передані позивачем кошти не можуть вважатися завдатком, вони є авансом, який підлягає поверненню у зв'язку із не укладенням договору купівлі-продажу, незалежно від того з чиєї вини договір не був укладений; наполягав на стягненні з відповідача на користь позивача судових витрат на надання правової допомоги у розмірі 2000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання з'явилася, позов не визнала, заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, надала суду письмові заперечення, згідно яких зазначила, що не визнає позовні вимоги ОСОБА_4 у зв'язку з тим, що вони є незаконними та необґрунтованими, порушують її законні права та інтереси, і не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В силу складного матеріального положення, яке склалося у неї після отримання в спадок після смерті її матері 2-х кімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 вона змушена була в терміновому порядку виставити її на продаж. З цією метою, у першій половині квітня 2016 року, вона уклала з Агентством нерухомості «Квартал» угоду про надання їй інформаційних послуг щодо продажу квартири, та підготовки ним необхідних документів для здійснення правочину з купівлі-продажу квартири. Через деякий час Агентство нерухомості «Квартал» повідомило їй, що є покупець - ОСОБА_4, яка оглянула квартиру і виявила бажання її купити. 19 квітня 2016 року вона разом з ріелтером ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зі своїм ріелтером (прізвище їй не відоме) зустрілися в нотаріальній конторі приватного нотаріуса Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіної Р.Є., де нею були надані ОСОБА_4, а також іншим присутнім особам, правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_4 заявила про те, що вона бажає придбати квартиру. Відповідач назвала їй приблизну вартість квартири у розмірі еквівалентній 6300 доларів США, після чого, за її участю, участю ОСОБА_4, її ріелтора, ріелтора Агентства нерухомості «Квартал» ОСОБА_5, з метою забезпечення зобов'язань, як її так і ОСОБА_4 по подальшому укладенню Договору купівлі-продажу квартири, і відповідальності у разі відмови від його укладення або укладення угоди з третіми особами, було обговорене питання про підписання між нею та ОСОБА_4 Договору про завдаток, про його зміст та розмір завдатку. ОСОБА_4 заявила, що ці умови вона сприймає як належні, і її подальші дії будуть направлені на укладення договору купівлі-продажу квартири. Виходячи з положення ст. 627 ЦК України, з ч. 1 ст. 547 ЦК України у письмовій формі між відповідачем та ОСОБА_4 був укладений Договір про завдаток, за яким ОСОБА_4 прийняла на себе зобов'язання купити квартиру АДРЕСА_1 у термін до 25 травня 2016 року. У підтвердження виконання свого зобов'язання і гарантії того, що до названої дати вона купить у неї квартиру, ОСОБА_4 передала їй завдаток у розмірі 12800 грн. 00 коп. При підписані Договору завдатку, ОСОБА_4 було роз'яснено, що Договір завдатку визначає, що грошові кошти у розмірі 12800 грн. 00 коп. які передаються, є гарантією укладення між нею та ОСОБА_4 Договору купівлі-продажу квартири у подальшому, у термін до 25 травня 2016 року. ОСОБА_4 ознайомилася з п.6.1 Договору завдатку, за яким передбачено її відповідальність, як покупця, що у разі ухилення її від виконання зобов'язань за Договором задатку, завдаток їй не повертається. Як вона, так і ОСОБА_4 поставили свої підписи під Договором завдатку про те, що вони попереджені про кримінальну відповідальність за шахрайство (п. 6.3 Договору). Питання щодо укладення попереднього або основного договору купівлі-продажу квартири між нею та ОСОБА_4 не обговорювалося. За п. 7.4 Договору завдатку передбачено, що підписаний нею та ОСОБА_4 Договір завдатку є обов'язковим для виконання. Згідно з Договором завдатку, вона до 25 травня 2016 року виконала всі зобов'язання за Договором, у тому числі вивезла з квартири всі меблі, предмети побуту та повністю звільнила її до підписання договору купівлі-продажу із ОСОБА_4 Водночас, вона отримавши довідку про комунальну заборгованість по квартирі, погасила її у повному обсязі, відкликала своє оголошення про продаж квартири. Тобто, своєчасно та якісно виконала свої зобов'язання і вчинила всі дії направлені на виконання умов укладеного Договору завдатку. Однак, напередодні обумовленої нею та ОСОБА_4 дати 25.05.2016 року, так і після, ніяких дій, які б свідчили про те, що ОСОБА_4 має намір придбати її квартиру не було, що свідчить про те, що вона умисно ухилилася від взятих на себе зобов'язань за Договором завдатку. На протязі двох тижнів після 25 травня 2016 року, вона та ріелтер ОСОБА_5 у телефонному режимі вимагали від ОСОБА_4 виконати зобов'язання, терміново укласти з нею Договір купівлі-продажу квартири, на що остання не реагувала. З вини ОСОБА_4, яка ухилилася від виконання зобов'язань за Договором завдатку вона втратила потенційних покупців, змушена була по-новому розпочати процедуру продажу квартири іншим особам, провела оплату за послуги ріелтору ОСОБА_5, понесла значні матеріальні втрати. Так в результаті невиконання ОСОБА_4 зобов'язань за Договором завдатку, вона понесла зокрема матеріальні втрати у розмірі еквівалентних 250 доларів США, які вона за угодою виплатила Агентству нерухомості «Квартал» 19 квітня 2016 року. Відповідач була змушена одноразово погасити заборгованість у розмірі 964 гри.32 коп. за послуги Тепломережі, та по іншим платежам, без укладення договору реструктуризації. Посилання ОСОБА_4 на те, що підставою для стягнення грошових коштів з неї є нікчемність Договору позики у зв'язку з тим, що він не посвідчений нотаріально, вона вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_4 в момент підписання Договору завдатку чітко виразила свою волю на виборі її, як контрагента, на визнання всіх умов такого Договору. Окрім цього, Договір завдатку, як правочин забезпечення виконання зобов'язань, був складений у відповідності з ч. 1 ст. 547 ЦК України у письмовій формі, та підписаний 19.04.2016 року з доброї волі та без наявності будь-яких претензій ОСОБА_4 Вважає за необхідне зазначити, що з 19.04.2016 року, тобто з дня підписання Договору завдатку, і до свого звернення 29.12.2016 року до суду, ОСОБА_4 не зазначила причини, чому вона на протязі більше 7 місяців ухилялася від придбання її квартири, вважає що дії позивача мають ознаки шахрайства. Заперечує проти стягнення з неї на користь ОСОБА_4 понесених витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., так як вона не надала до суду належний розрахунок тому, що на надання їй правової допомоги ТОВ «Юридична фірма «КС партнерс» дійсно було витрачено 5 год. на написання позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю - ОСОБА_3 в судове засідання з'явився, просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, підтримав заперечення відповідача, зазначивши, що грошові кошти ОСОБА_2 отримала від позивача ОСОБА_4 на законних підставах, як вид забезпечення виконання зобов'язання за Договором завдатку, тому вони не підлягають стягненню на користь ОСОБА_4, яка за власною ініціативою відмовилася від укладення договору купівлі-продажу квартири.

Представник Третьої особи - Агентство нерухомості "Квартал", в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши сторони по справі, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 19 квітня 2016 року між ОСОБА_4, яка іменується - "покупець" та ОСОБА_2, яка іменується - "продавець" було укладено договір про завдаток при купівлі-продажу нерухомості, при цьому Агентство нерухомості «Квартал» визначено "виконавцем", що підтверджується копією договору про завдаток при купівлі-продажу нерухомості від 19.04.2016 року (а.с. 4-6).

Згідно умов п.1.1 Договору, продавець (ОСОБА_2) має намір продати, а покупець (ОСОБА_4) має намір купити в строк та на умовах, встановлених цим Договором, квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за суму, що еквівалентна 6300,00 доларів США.

Сторони домовилися, що продаж квартири продавцем покупцю буде здійснено не пізніше 25.05.2016 року (п. 2.1, 3.1 Договору).

Згідно п. 2.2 зазначеного Договору, покупець зобов'язувалася з'явитися для підписання Договору купівлі-продажу у зазначений Виконавцем час та місце, при собі мати паспорт, довідку податкової інспекції про присвоєння ІПН.

Відповідно до п. 5.1. Договору, позивач ОСОБА_4 передала, а відповідач ОСОБА_2 отримала від позивача завдаток, що входить у вартість нерухомості у розмірі 12800,00 грн.

Відповідно до п. 8.1 зазначеного Договору сторони не вважають даний договір попереднім (ст. 635 ч.4 ЦК України).

Як вбачається зі змісту позову, а також встановлено у судовому засіданні, договір купівлі-продажу об'єкта нерухомості (квартири) до 25.05.2016 року між сторонами не було укладено.

Згідно наданих матеріалів справи, позивач ОСОБА_4 28.12.2016 року звернулася до відповідача із вимогою про повернення їй грошової суми у розмірі 12800,00 грн., яка була отримана в якості авансового платежу згідно договору від 19 квітня 2016 року, що підтверджується копією вимоги, копією опису, копією квитанції (а.с. 7, 8, 9).

В контексті викладених відносин, судом встановлено, що спірні правовідносини по справі врегульовані Цивільним кодексом України.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦПК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦПК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов'язання, встановлене попереднім договором припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Частина 2 ст. 570 ЦК України визначає презумпцію авансу, який не виконує забезпечувальної функції, а є лише способом платежу і фактично попередньої оплати, а також підлягає поверненню у випадках невиконання або неналежного виконання договору, або його не укладення.

Згідно ч.3 ст. 571 ЦК України, у разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Статтями 525 та 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Нормами статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст.ст.524, 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно зазначених вище вимог закону залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку (як це передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 571) застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь зі сторін. Якщо ж сторони домовились укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались.

В судовому засіданні встановлено, що між відповідачем ОСОБА_2, з одної сторони, та позивачем ОСОБА_4 з іншої сторони, було укладено договір про завдаток при купівлі-продажу нерухомості від 19.04.2016 року, вимога закону щодо належного оформлення такого договору, а саме нотаріального його посвідчення, сторонами дотримано не було. Оскільки договір купівлі-продажу між позивачем та відповідачем укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року №6-176цс12.

Заперечення надані відповідачем по справі не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки не знайшли свого документального підтвердження під час розгляду справи. Відповідачем ОСОБА_2 розмір отриманих грошових коштів не спростовано.

Враховуючи викладене, керуючись принципом диспозитивності судового процесу, суд приходить до висновку, що у відповідача ОСОБА_2 виникло зобов'язання повернути позивачу 12800,00 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

За ч.ч. 1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», в редакції Закону від 20.12.2011 № 4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Позивачем наданий суду договір про надання юридичних послуг № 2712/16 від 27.12.2016 р., укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «ЮФ «КС Партнерс». Відповідно до наданої суду копії квитанції позивач сплатив виконавця - ТОВ «ЮФ «КС Партнерс», грошові кошти в розмірі 2000,00 грн. за підготовку процесуальних документів. Відповідно до акту здачі-передачі послуг за договором № 2712/16 від 27.12.2016 р. позивач прийняв надані послуги. З поданого позивачкою договору не вбачається перевищення граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, тому з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу на користь позивача у заявленому розмірі.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 79, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Агентство нерухомості "Квартал" про стягнення грошових коштів, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2), на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) грошові кошти в розмірі 12800,00 (дванадцять тисяч вісімсот гривень) 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2), на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2), на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя Т.О. Решетник