Справа № 603/292/17
Провадження №2/603/134/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2017 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Іванчука В. М.

за участі секретаря судового засідання Швець Н.С.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Швейківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області

про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до Швейківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Швейківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1;

- земельну ділянку площею 1,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Швейківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його дід - ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно.

Позивач вважає що саме він повинен успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки є спадкоємцем за заповітом, фактично спадщину прийняв та вступив в управління спадковим майном оскільки проживав на час відкриття спадщини з померлим.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач - представник Швейківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, проти позову не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 90 років в с.Котів Бережанського району Тернопільської області помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого 11.03.2011 року.

З матеріалів справи вбачається, що померлому належали:

- земельна ділянка площею 0,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Швейківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 07.04.2017 року №29-19-0.31-98/111-17, наданої Відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру Тернопільської області;

- земельна ділянка площею 1,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Швейківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, що підтверджується інформацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 07.04.2017 року №29-19-0.31-98/111-17, наданої Відділом у Монастириському районі Головного управління Держгеокадастру Тернопільської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно заповіту, складеного 14.03.2007 року в с.Швейків Монастириського району Тернопільської області, спадкодавець ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що йому по Закону на день смерті належатиме - ОСОБА_1.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В зв'язку з вищевказаним суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, як спадкоємець за заповітом.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність правовстановлюючих документів ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, так як згідно ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства.

Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акту був втрачений про що свідчить повідомлення в засобах масової інформації, а саме, в газеті «Вісті Придністров'я» від 31.03.2017 року.

Згідно даного повідомлення вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Швейуівською сільською радою 07.03.2003 року ОСОБА_2, загублений.

На даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку може лише її власник.

Окрім цього, з 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стала причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно заповіту після смерті ОСОБА_2 в нотаріальній конторі.

Спадкове майно ОСОБА_1 фактично прийняв оскільки на час відкриття спадщини проживав з померлим ОСОБА_2, що підтверджується довідкою №191 від 28.03.2017 року, виданої виконкомом Швейківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області і згідно якої, ОСОБА_1 проживав без реєстрації з ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, до дня смерті останнього..

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже, він, як спадкоємець за заповітом має право на спадкове майно.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві спадкове майно в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред'явлено, а ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, тому є підстави визнати за ним право власності на зазначене майно. В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являється земельна ділянка.

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд приходить до висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на земельні ділянки.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1235 ЦК України, 81 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Швейківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, а саме, на:

- земельну ділянку площею 0,14 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Швейківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1;

- земельну ділянку площею 1,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Швейківської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, що належали - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в порядку спадкування за заповітом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя В. М. Іванчук