У х в а л а

30 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 липня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Експобанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Святошинський районний суд м. Києва рішенням від 20 серпня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «Експобанк» задовольнив: стягнув з ОСОБА_4 на користь банку 1 млн 51 тис. 133 грн 49 коп. заборгованості за кредитним договором від 28 березня 2008 року і 3 тис. 654 грн судового збору.

Апеляційний суд м. Києва ухвалою від 10 червня 2016 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження у вказаній справі за його апеляційною скаргою з підстав, передбачених частиною третьою статті 297 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 26 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2016 року залишила без змін.

9 жовтня 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 липня 2017 року, в якій порушує питання про скасування зазначених судових рішень з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції частини першої статті 73, частини третьої статті 209, статті 222, частини першої статті 294, частини першої статті 295 цього Кодексу

На підтвердження зазначеної підстави перегляду вищевказаних судових рішень заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня і 21 березня 2012 року, 20 березня і 4 вересня 2013 року, 8 червня 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовано зазначені норми процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Постановляючи ухвалу від 26 липня 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявник, суд касаційної інстанції погодився з висновком апеляційного суду про те, що наведені ОСОБА_4 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки за положеннями статті 222 ЦПК України копії повного рішення суду видаються особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення; особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендований листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді; не встановлено обов'язку суду надсилати копію судового рішення особам, які були присутні у судовому засіданні під час його проголошення; при цьому суд касаційної інстанції зазначив, що перебування заявника на лікуванні також не є поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки з апеляційною скаргою він звернувся до суду лише через шість місяців після закінчення лікування.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня і 21 березня 2012 року, 20 березня і 4 вересня 2013 року, 8 червня 2016 року, наданих заявником для порівняння, суд касаційної інстанції, направивши справи до апеляційних судів для вирішення питання про прийняття апеляційних скарг, вказав на необхідність перевірити доводи сторін щодо наявності поважних причин для поновлення процесуального строку.

Отже, порівняння наведених судових рішень та ухвали суду касаційної інстанції, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції неоднаково застосував одні й ті самі норми процесуального права при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Експобанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 липня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко