Справа № 755/2687/17
"20" жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Виниченко Л.М.
за участі секретаря Гноілек М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, треті особи: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні майном,-
Позивач в особі свого представника ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом у якому просить усунути перешкоди, які чиняться позивачу у користуванні майном, що належить їй на праві приватної власності та зняти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, із реєстраційного обліку квартири АДРЕСА_1.
Вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири укладеного 22.01.2014 р. між нею та продавцем ОСОБА_5 придбала квартиру АДРЕСА_1, що зареєстровано з 22.01.2014 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Проте, незважаючи на те, що позивач є власником квартири та в ній зареєстрована, вона не має можливості користуватися своєю квартирою, що є порушенням її прав.
На момент укладання договору купівлі-продажу між позивачем та ОСОБА_5 жодна особа не була зареєстрована в спірній квартирі.
В липні-серпні 2014 р. в цій квартирі були зареєстровані члени сім'ї ОСОБА_2: її чоловік ОСОБА_6 та дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.
За рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2014 р. ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, було позбавлено права користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язано Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві зняти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з реєстраційного обліку з вказаної адреси.
Після оскарження рішення в апеляційному та касаційному порядку воно набуло чинності. Відділом громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2014 р. було виконано і громадяни: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були зняті з реєстраційного обліку.
На момент винесення рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2014 р. ОСОБА_2 не була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
В подальшому у 2015 р. вже ОСОБА_2 була зареєстрована за цією ж адресою.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2016 р. позов ОСОБА_1 було задоволено та усунуто перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю - квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2, 1987 року народження, з реєстраційного обліку квартири АДРЕСА_1.

Разом з цим, станом на сьогодні відповідачам достовірно відомо, що вказана квартира за АДРЕСА_1 не належить на праві власності ОСОБА_2 та відповідно їм відомо, що в судовому порядку їх позбавлено права користування цієї квартирою.

Відповідачам також відомо, що власником цього помешкання є ОСОБА_1

Однак, незважаючи на те, що з 2015 року ніхто із сім'ї ОСОБА_6 фактично в квартирі не проживає, а рішенням суду від 19.05.2016 р. усунуто перешкоди позивачу у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю шляхом зняття ОСОБА_2, 1987 року народження, з реєстраційного обліку квартири АДРЕСА_1, остання 08.06.2016 р. зареєструвала за вказаною адресою свою новонароджену дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

22.07.2016 р. на виконання рішення суду від 19.05.2016 р. знято ОСОБА_2, 1987 року народження, з реєстраційного обліку квартири АДРЕСА_1.

Отже, батьки дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1: батько ОСОБА_6 та мати ОСОБА_2 втратили право користування житловим приміщенням і були зняті з реєстрації за вказаною адресою.

Проте, їх дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилась зареєстрованою у вказаній квартирі, хоча фактично не проживає там, а проживає разом з батьками, місця проживання яких на даний час невідомо.

Реєстрація ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартирі, що належить ОСОБА_1 на праві власності обмежує позивача у праві розпорядження своєю власністю, оскільки відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, за наявності реєстрації місця проживання в квартирі неповнолітньої дитини ОСОБА_1 не може укладати правочини щодо цього нерухомого майна без відповідної на те згоди органу опіки та піклування.

Зняття з реєстрації не порушує прав неповнолітньої дитини, так як вона фактично проживає за іншою адресою.

В судове засідання позивач не з'явилась, представник позивача ОСОБА_4 подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, в заяві зазначила, що позов підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за адресою, зазначеною позивачем, а також викликалась в суд через оголошення в пресі - газеті «Урядовий кур'єр» від 12.10.2017 р. № 192 (6061), згідно вимог ч. ч. 5, 9 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, направили до суду листи, в яких просили розглянути справу без участі їхніх представників і прийняти рішення в інтересах малолітньої дитини та згідно чинного законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 44020484 від 17.09.2015 року (а.с. 6-10). Вказана квартира була придбана ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 22.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Биченко О.О. (а.с.100-101).

За даними довідки (форми № 3) виданої Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» від 08.02.2017 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 з 20.03.2014 року та ОСОБА_3 з 08.06.2016 року (а.с.14).

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2016 р. усунуто перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю - квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2, 1987 року народження з реєстраційного обліку: квартири АДРЕСА_1. Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартири АДРЕСА_1 (а.с. 61-64).

Отже, з матеріалів справи убачається, що відповідач ОСОБА_2, яка за рішенням суду визнана втратившою право на користування квартирою АДРЕСА_1 і виселена з вказаної квартири з іншими членами її сім'ї, без дозволу та згоди ОСОБА_1 08.06.2016 року зареєструвала у належній позивачу квартирі малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За нормою ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Згідно ст. 150 Житлового кодексу України власники квартири користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право на розпорядження квартирою, що знаходиться в приватній власності.

При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 і відповідач ОСОБА_3 чинить їй перешкоди у користуванні і розпорядженні житлом, оскільки у вказаній квартирі не проживає, проте там зареєстрована, будь-яких угод з приводу користування спірним житлом між сторонами не укладалось, відповідач не є членом сім'ї позивача, остання не може належним чином користуватися та розпоряджатися зазначеною квартирою, а тому позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Зняття з реєстрації не порушує майнових і житлових прав малолітньої дитини, оскільки вона у спірній квартирі не проживає та за фактом реєстрації не набуває ніяких майнових прав відносно квартири позивача.

У спростування викладеного будь яких доказів відповідачами суду не надано.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в дохід держави у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 58, 60, 62-64, 169, 208, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3, треті особи: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні майном задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права користування квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з реєстраційного обліку із зазначеної квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя