Справа № 456/2222/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/3083/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 М. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2017 року у справі за позовом Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

25.07.2016 року КП «Стрийтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 з позовною заявою про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання станом на 01.06.2015 року в розмірі 24 347,30 грн. В подальшому позивач вимоги зменшив, просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.05.2007 року по 01.06.2015 року в розмірі 20 837,55 грн.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 20837,55 грн., 689 грн. сплаченого судового збору, а всього разом 21526,55 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що її квартира відключена від централізованого опалення і гарячого водопостачання та не отримує послуг КП Стрийтеплоенерго. Вказує, що судом безпідставно не було враховано її заяву про застосування позовної давності та необґрунтовано задоволено позов про стягнення суми заборгованості за період за межами строку позовної давності. Просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення сум, термін позовної давності по яких минув.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового засідання, тому відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи, який згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України здійснюється без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в повній мірі таким вимогам не відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 20, ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом.

З довідки КП «Стрийтеплоенерго» про нарахування та оплату вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 перед КП «Стрийтеплоенерго» за послуги теплопостачання за період з 01.05.2007 року по 01.06.2015 року становить 24 347,30 грн.

Вирішуючи спір міськрайонний суд прийшов до вірного висновку про те, що відповідач без дозвільних документів та відповідної проектної документації здійснила самовільне від»єднання квартири № 17 по вул.. Галицькій. 1-а у м. Стрий від мережі центрального опалення, що не є підставою зменшення оплати за надані послуги з теплопостачання.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що відповідач переривала перебіг позовної давності, оскільки визнала свій борг перед КП «Стрийтеплоенерго» та проводила оплату заборгованості, зокрема за 2009р. сплатила 1600 грн. боргу. в 2010р. -1631,45 грн., в 2015р. 596,31 грн.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна з таких мотивів.

За змістом частини першої ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини першої ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. В силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов»язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова оплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

При цьому, якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини боргу (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі за № 6-43цс17 і є обовязковою для всіх судів України відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України.

Як убачається з наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, у 2009 -2010р.р. проводилось примусове стягнення з відповідача в користь КП «Стрийтеплоенерго» коштів на виконання рішень Стрийського міськрайоного суду Львівської області від 14.07.2004 року та від 14.09.2007 року. З грудня 2010 року по вересень 2015 року відповідачкою не здійснювалася оплата за надані позивачем послуги. З листопада 2015 року відповідачка сплачує поточні (чергові) платежі за теплопостачання, що не свідчить про визнання нею боргу станом на 01.06.2015 року.

Відтак, суд прийшов до помилкового висновку про те, що оплата заборгованості у 2009, 2010, 2015 р.р. є підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно боргу, який утворився станом на 01.06.2015 року.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачкою 25.01.2017 року, тобто до винесення судом рішення, подано заяву про застосування позовної давності (а.с.44).

Частиною другою ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред»явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише части на вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої ст.95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

З матеріалів справи убачається, що у липні 2015 року КП «Стрийтеплоенерго» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу. Стрийським міськрайонним судом Львівської області видано наказ від 31.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Стрийтеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 24 347,30 грн., який скасовано ухвалою цього ж суду від 05.11.2015 року (а.с.3).

Таким чином, у зв»язку з поданням КП «Стрийтеплоенерго» заяви про видачу судового наказ у липні 2015 року, що перериває перебіг позовної давності, з відповідачки слід стягнути заборгованість у межах позовної давності за період з 01.07.2012 року по 01.06.2015 року у розмірі 8750,16 грн. (а.с.33-34). В іншій частині позовних вимог позов не підлягає до задоволення.

За таких обставин, рішення суду, як таке, що не відповідає вимогам матеріального закону і дійсним обставинам справи, в силу вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, залишатись в законній силі не може і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково, стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Стрийтеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання у розмірі 8750,16 грн.

Згідно із ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви КП «Стрийтеплоенерго» повинен був сплатити 1378,00 грн. судового збору, проте позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 689, грн.

У зв»язку з частковим задоволення позову відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 496,08 грн. сплаченого судового збору; з КП «Стрийтеплоенерго» - стягнути в користь держави недоплачену частину судового збору у розмірі 689,00 грн.

За подання до суду апеляційної скарги на рішення суду у даній справі судовий збір справляється у розмірі 1515,80 грн.

У зв»язку з відстроченням ОСОБА_2 сплати судового збору за подання апеляційної скарги та частковим задоволенням такої, з ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави 469,90 грн. судового збору за подання апеляційної скарги; з КП «Стрийтеплоенерго» підлягає стягненню в дохід держави - 1045,90 грн.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання в розмірі 8 750 грн. 16 коп.

Стягнути з Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» в дохід держави 1734 грн. 90 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» 496 грн. 08 коп. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 469 грн. 90 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий

Судді: