Ухвала

іменем україни

12 червня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Холдінг» про визнання договору фінансового лізингу недійсним, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Холдінг» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 1 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 23 грудня 2015 року він уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Холдінг» (далі - ТОВ «Євролізинг Холдінг») договір фінансового лізингу № 000107, предметом якого є придбання автомобіля «ZAZ LANOS», 2014 року випуску. Відповідно до умов указаного договору товариство зобов'язалося придбати та передати йому у користування автомобіль «ZAZ LANOS», 2014 року випуску, а він, у свою чергу, зобов'язався його прийняти та оплатити обумовлені договором платежі.

23 грудня 2015 року ним на виконання умов договору було сплачено на рахунок ТОВ «Євролізинг Холдінг» 17 920 грн.

Однак, позивач вважав, що даний договір фінансового лізингу суперечить положенням Закону України «Про фінансовий лізинг», Закону України «Про захист прав споживачів», у зв'язку з цим просив суд визнати недійсним договір фінансового лізингу № 000107 від 23 грудня 2015 року, укладений між ним та ТОВ «Євролізинг Холдінг» та стягнути з відповідача на його користь кошти у розмірі 17 920 грн, а також в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 36 000 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 1 березня 2017 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано недійсним договір фінансового лізингу № 000107 від 23 грудня 2015 року, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Євролізинг Холдінг». Стягнуто з ТОВ «Євролізинг Холдінг» на користь ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 17 920 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Євролізинг Холдінг» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про підставність і доведеність заявлених ОСОБА_4 позовних вимог про визнання недійсним договору фінансового лізингу та повернення сплачених ним коштів, оскільки у ході розгляду справи судами було встановлено, що договір фінансового лізингу від 23 грудня 2015 року № 000107 нотаріально посвідчено не було, умови оспорюваного договору є несправедливими, так як одночасно порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдають шкоди споживачеві.

Такий висновок судів відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, викладеним у постановах від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15, та від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1551цс16.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Холдінг» відхилити, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 1 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

М.В. Демяносов

Ю.Г. Іваненко