АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4801/17 Головуючий 1 інст. - Ольховський Є.Б.
Справа № 642/1237/17 Доповідач - Кружиліна О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 червня 2017 року

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк», треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Ленінський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

15 березня 2017 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2, звернувся до суду з вимогою визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. (далі по тексту - ПН КМНО Гуревічов О.М.) № 1164 від 04 листопада 2016 року про стягнення з нього на користь Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» (далі по тексту - ПАТ «Кристалбанк») суми заборгованості за кредитним договором № Д-29/836 від 08 серпня 2013 року - таким що не підлягає виконанню.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначав, що ПАТ «Кристалбанк» 04 листопада 2016 року звернувся до ПН КМНО Гуревічова О.М. із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості за виконавчим написом № 1164, посилаючись на безспірність виниклих правовідносин стягнув з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 35 981,19 грн.

Позивач стверджує, що виконавчий напис було вчинено незаконно оскільки ПАТ «Кристалбанк» ввів нотаріуса в оману щодо безспірності заборгованості позичальника. Зазначене було обумовлено тим, що ПАТ «Кристалбанк» знав про місцезнаходження ОСОБА_1 в місцях позбавлення волі, однак навмисно направляв претензії (вимоги) про погашення заборгованості за місцем не проживання позивача, внаслідок чого у нотаріуса склалось враження про навмисне ухиляння ОСОБА_1 від погашення заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням викладеного, позивач вважає, що його права було порушено і заборгованість є спірною.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16 червня 2017 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з'ясування судом обставин по справі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», та тих обставин, що законодавством не передбачена можливість невиконання умов кредитного договору через засудження кредитора, та всі умови вчинення виконавчого напису, передбачені діючим законодавством, ПН КМНО Гуревічовим О.М., було виконано.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 08 серпня 2013 року між ПАТ «ТЕРРА БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Д-29/836 на суму 22 000 грн. Правонаступником ПАТ «ТЕРРА БАНК» є ПАТ «Кристалбанк». Заборгованість за ОСОБА_1 станом на 30 серпня 2016 року склала 34 981,19 грн.

10 грудня 2014 року ОСОБА_1 був затриманий правоохоронними органами, його було засуджено і на теперішній час він знаходиться в місцях позбавлення волі за кримінальним злочином.

04 листопада 2016 року ПН КМНО Гуревічов О.М. вчинив виконавчий напис про стягнення з позивача на користь банку вищевказану суму заборгованості, посилаючись на вимоги статей 87,88 Закону України «Про нотаріат», згідно до яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку.

Згідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин можливе на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до пункту 2 вказаної постанови для одержання виконавчого напису нотаріусові надаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Зазначені документи ПАТ «Кристалбанк» були надані ПН КМНО Гуревічову О.М., що підтверджується копіями письмових доказів, витребуваних судом у приватного нотаріуса.

Крім цього, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач знав про наявність заборгованості за кредитним договором № Д-29/836 від 13 серпня 2013 року та не заперечував проти неї, тому апеляційний суд приходить до висновку про безспірність вимог ПАТ «Кристалбанк».

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем наявності спору щодо виниклої заборгованості.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для зміни або скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до статті 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

О.М. Хорошевський