КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/43/16-ц
Провадження № 2/488/157/17 р.
22.06.2017 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючої по справі судді - Лазаревої Г.М.,
при секретарі судового засідання Бондар Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності,
Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок № 247 по вулиці Марії Ульянової у м. Миколаєві, що належав її матері ОСОБА_3.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що з 06.11.1984 р. її мати ОСОБА_3 вселилась в спірний житловий будинок та була зареєстрована в ньому з дозволу власника житлового будинку - радгоспу ім. Карла Маркса, за умови викупу будинку в розстрочку.
В травні 1985 р. ОСОБА_3 звільнилась з радгоспу ім. К. Маркса та повністю виплатила вартість житлового будинку по вул. Марії Ульянової, 247 у м. Миколаєві.
23 лютого 1995 року ОСОБА_3 померла. Після її смерті позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про прийняття спадщини їй було відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документа на спірний житловий будинок.
Посилаючись на викладене ОСОБА_2 просила задовольнити позов.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини які викладені в її позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав письмове заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем не доведено факт безперервного володіння спірним житловий будинком протягом встановлених законом строків та не надано доказів на підтвердження факту експлуатації майна та вжиття ряду необхідних заходів для утримання вищевказаного житлового будинку, що свідчило б про відкритість володіння.
Обставини справи, встановлені судом.
06.11.1984 р. мати позивачки ОСОБА_3 вселилась в житловий будинок № 247 по вул. М. Ульянової у місті Миколаєві та була зареєстрована в ньому, що підтверджується довідкою КП ДЄЗ "Океан" № 5032 від 08.10.2015 р.
В травні 1985 р. ОСОБА_3 звільнилась з радгоспу ім. К. Маркса та повністю виплатила вартість житлового будинку по вул. Марії Ульянової, 247 у м. Миколаєві, що підтверджується письмовими матеріалами справи. (а.с. 38)
23 лютого 1995 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 079680, актовий запис № 160.
З 24 лютого 1995 року позивачка вселилась в спірний будинок і постійно в ньому проживає, обробляє присадибну ділянку, сплачує вартість спожитих житлово-комунальних послуг.
Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, власникові належать правомочності з володіння, користування та розпорядження належним йому майном (ст. 317 ЦК України).
В ст. 325 ЦК України визначено, що фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.
Так, згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Спеціальні правила щодо набуття права власності на майно передбачені ст. 344 ЦК України, відповідно до якої особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України соба, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При цьому, для визнання права власності за набувальною давністю суд має встановити такі обставини: тривале, добросовісне, відкрите та безперервне володіння майном як своїм власним.
Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений у Кодексі строк, що розрізняється залежно від речі (рухомої чи нерухомої), яка перебуває у володінні певної особи, і для нерухомого майна складає десять років.
Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому, встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна.
Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна.
Так, набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю можливе і у разі існування відомостей про попереднього власника, що унеможливлює набуття права власності як на безхазяйну річ.
Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, а тому визнання за набувальною давністю не може мати місця раніше 1 січня 2011 року.
Судом в ході судового розгляду встановлено, що позивач володіла майном добросовісно, відкрито та безперервно, у тому числі і з 24 лютого 1995 року. При цьому, ОСОБА_2 протягом усього часу володіння спірним майном дбала про майно як про власне.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 8,14,60, 213-215, 224-226, ЦПК України суд, -
Визнати за ОСОБА_2 в порядку набувальної давності право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими і побутовими будівлями та спорудами, що розташований в м. Миколаєві по вул. Марії Ульянової, 247.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: Г.М. Лазарева