У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 13 червня 2013 року між ним та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 100 тис. грн під щоквартально змінною (плаваючою) процентною ставкою та кінцевим терміном повернення - до 10 червня 2018 року. Цього ж дня на забезпечення виконання кредитних зобов'язань між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, згідно умов якого вона зобов'язалася солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору. Відповідачі взяті на себе зобов'язання належним чином не виконували, на вимоги банку не реагували, унаслідок чого станом на 11 липня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 86 020 грн 28 коп., з яких: 10 348 грн 07 коп. - прострочена заборгованість по кредиту; 57 602 грн 82 коп. - сума дострокового стягнення кредиту; 11 171 грн 92 коп. - проценти; 3 747 грн 47 коп. - пеня; 3 150 грн - штраф, яку банк просив суд стягнути з них у солідарному порядку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» прострочену заборгованість по кредиту - 10 348 грн 07 коп., суму дострокового стягнення кредиту - 57 602 грн 82 коп., проценти - 11 171 грн 92 коп., штраф - 3 150 грн, судовий збір - 1 378 грн, а всього 83 650 грн 80 коп. У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 13 червня 2013 року у розмірі 83 650 грн 80 коп., з яких: 10 348 грн 07 коп. - прострочена заборгованість по кредиту; 57 602 грн 82 коп. - сума дострокового стягнення кредиту; 11 171 грн 92 коп. - проценти; 3 150 грн - штраф. У задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 пені у розмірі 3 747 грн 47 коп. відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 1 407 грн 04 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 1 407 грн 04 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позов ПАТ «Універсал Банк» та стягуючи кредитну заборгованість з ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що з квітня 2015 року відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконував, на вимоги банку не реагував, унаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка судом обчислена вірно. При цьому банк пропустив шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя, оскільки з вимогою про повернення кредиту звернувся до відповідачів лише у червні 2016 року, тоді як право такої вимоги у нього виникло з квітня 2015 року.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції й частково задовольняючи позов ПАТ «Універсал Банк», виходив із того, що порука не є припиненою, оскільки сторони погодили строк її дії у три роки з дня настання строку виконання основного зобов'язання, а тому з ОСОБА_3, як позичальника, і ОСОБА_5, як поручителя, які свої зобов'язання за кредитним договором та договором поруки належним чином не виконали, підлягає стягненню у солідарному порядку кредитна заборгованість, яка судом визначена відповідно до умов договору та вимог закону. При цьому апеляційний суд відмовив у стягненні пені, яка є подвійною відповідальністю. Також судом апеляційної інстанції стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 по 1 407 грн 04 коп. судового збору з кожного.

Проте повністюпогодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 13 червня 2013 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 100 тис. грн під щоквартально змінною (плаваючою) процентною ставкою та кінцевим терміном повернення - до 10 червня 2018 року. Цього ж дня на забезпечення виконання кредитних зобов'язань між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, згідно умов якого вона зобов'язалася солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору.

Відповідачі взяті на себе зобов'язання належним чином не виконували, на вимоги банку не реагували, унаслідок чого станом на 11 липня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 86 020 грн 28 коп., з яких: 10 348 грн 07 коп. - прострочена заборгованість по кредиту; 57 602 грн 82 коп. - сума дострокового стягнення кредиту; 11 171 грн 92 коп. - проценти; 3 747 грн 47 коп. - пеня; 3 150 грн - штраф, яку банк просив суд стягнути з них у солідарному порядку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й частково задовольняючи позов ПАТ «Універсал Банк», встановивши, що сторони погодили строк дії договору поруки у три роки, апеляційний суд дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_3, як позичальник, і ОСОБА_5, як поручитель, свої зобов'язання за кредитним договором та договором поруки належним чином не виконали, на вимоги банку не реагували, унаслідок чого у банку виникло права на дострокове стягнення кредитної заборгованості, розмір якої судом визначено відповідно до умов договору та вимог закону.

При цьому вірним є висновок суду про те, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання зобов'язання за кредитним договором - не відповідає вимогам закону, зокрема положенням ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Разом з тим апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 214, 316 ЦПК України, стягуючи з відповідачів у солідарному порядку кредитну заборгованість у розмірі 83 650 грн 80 коп., при цьому наводячи її складові, не звернув уваги на те, що вони не співпадають, оскільки 10 348 грн 07 коп. + 57 602 грн 82 коп. + 11 171 грн 92 коп. + 3 150 грн буде 82 272 грн 81 коп., а не 83 650 грн 80 коп. Тобто, стягуючи визначений судом першої інстанції розмір кредитної заборгованості, апеляційний суд не виключив із неї суму, стягнуту районним судом як судовий збір. При цьому повторно стягнув з відповідачів судовий збір, не мотивувавши його розрахунку, оскільки районний суд стягнув 1 378 грн, а апеляційний суд по 1 407 грн 04 коп. з кожного з відповідачів. Зазначене впливає на вірне визначення загального розміру заборгованості.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта