Справа № 502/2698/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Тюміна О.Г..

за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.,

за участю : позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди ,-

В С ТА Н О В И В :

07.12.2016 року позивач звернувся до Кілійського районного суду Одеської області із позовом до відповідача - фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, який уточнив шляхом подання уточненої позовної заяви від 17.02.2017 року (а.с. 40), та остаточно просить стягнути з відповідача на його користь заробітну плату в сумі 40.613,50 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 10.000,00 грн. а також судові витрати.

Підтримуючи в судовому засіданні свій позов, позивач зазначає про наступні обставини. 07.04.2010 року його було призначено директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний-1» (ТОВ «Південний-1»). Його брат ОСОБА_3 є орендарем земельної ділянки площею 106 га. Оскільки ОСОБА_3 працював заступником голови Кілійської районної державної адміністрації і не міг здійснювати підприємницьку діяльність, земельна ділянка площею 106 га була передана в суборенду ТОВ «Південний-1», директором якого був позивач. Між ним, позивачем , та відповідачем була усна домовленість , що за те, що він працював на земельній ділянці 106 га, , відповідач буде виплачувати винагороду в розмірі 5% від валового збору врожаю. Всі роботи з обробки ділянки 106 га здійснювалися сільськогосподарською технікою , належною ТОВ «Південний-1» та його працівниками. Тобто , ТОВ «Південний-1» одночасно вирощувало сільськогосподарські культури на своїх землях , та на ділянці 106 га ОСОБА_3 , таким чином, ФОП ОСОБА_3 допустив його до роботи на його земельній ділянці площею 106 га. , тобто, працюючи директором ТВ «Південний-1». позивач одночасно працював за усним договором з ФОП ОСОБА_3 з умовою виплати 5 % від валового врожаю. За час роботи позивача у ФОП ОСОБА_3 з 01.01.2011 року по 19.02.2014 року відповідач заробітну плату йому не виплачував, оплату за підсумками роботи за річ в розмірі 5 % від валового врожаю також не здійснював. На початку 2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою розрахуватися з ним за роботу за вказаний період часу, але відповідач відмовив йому в цьому, в зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за 3 роки 1 місяць і 19 днів з розрахунку мінімальної заробітної плати, тобто 40.613,50 грн. Невиплатою заробітної плати порушені законні права позивача , що завдало йому моральні страждання, на відшкодування яких просить стягнути 10.000,00 грн.

Представник відповідача позов не визнав у повному обсязі та пояснює, що позивач дійсно перебував в трудових правовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Південне - 1» , працюючи його директором. Ніяких трудових договорів між позивачем та відповідачем фізичною особою-підприємством ОСОБА_3 ніколи не укладалось, в зв'язку з чим позов вважає безпідставним , та таким, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін , дослідивши надані сторонами докази та розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає позов таким , що не підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступні обставини справи.

Наказом № 20-к від 10 квітня 2010 року на підставі рішення зборів засновника ТОВ «Південне-1» ОСОБА_4 про призначення нового директора підприємства, вирішено призначити директором ТОВ «Південне-1» ОСОБА_1 з 7 квітня 2010 року з оплатою згідно штатного розпису. Наказ виданий директором ТОВ «Південне-1» ОСОБА_1 (а.с. 8)

Наказом № 20-к від 12 жовтня 2012 року звільнено директора ТОВ «Південне-1» ОСОБА_5 ні підставі Протоколу № 1 загальних зборів учасників ТОВ «Південне-1» від 12 жовтня 2012 року згідно зі ст. 38 КЗпП України з 12 жовтня 2012 року. Наказ виданий директором ТОВ «Південне-1» ОСОБА_1. (а.с. 74)

Згідно записів в трудовій книжці ОСОБА_1 :

-07.04.2010 р. його призначено директором ТОВ «Південне-1» Наказ № 20-к від 10.04.2010 року ;

- 12.10.2012 року його звільнено згідно ст. 38 КЗпП України (в зв'язку з уходом на пенсію) Наказ № 20-к від 12.10.2012 року. (а.с. 68)

Згідно Договору суборенди земельної ділянки, зареєстрованого у Державному реєстрі 24.11.2008 року , ФОП ОСОБА_3 передав ТОВ «Південне-1» в суборенду земельну ділянку площею 106,15 га. Договір розірвано достроково 08.09.2010 року. (а.с. 92, 121)

Згідно договорів про виконання робіт з механізованої обробки ґрунту від 01.10.2010 р. від 06.04.2011 року , від 20.04.2011 року , актів виконаних робіт від 18.11.2010 року, від 06.04.2011, від 05.05.2011 року, ОСОБА_3 укладав цивільно-правові договори з ТОВ «Південне-1» в особі ОСОБА_1, предметом яких було виконання робіт по обробці земельної ділянки. (а.с. 121, 122 , 123, 124 , 125, 126, 127)

Суд не приймає в якості належних та допустимих доказів :

- подорожні листи легкового автомобіля - в яких зазначено водія ОСОБА_1 (а.с. 25-29)

- записи в журналі обліку щоденного випуску на лінії та впуску з лінії до гаражу транспортних засобів , записи в журналі проходження водіями медичного огляду , в яких зазначено тільки прізвище «ОСОБА_1» (а.с. 24 -63 )

- довідку ПрАТ «Дунай-Авто» , в якій зазначено, що ОСОБА_1, працівник ТОВ «Південне-1» проходив предрейсовий медичний контроль та предрейсовий технічний огляд на автомобілі НОМЕР_1 в період з 13.10.2012 року по 19.02.2014 рокую (а.с. 64 ), з наступних причин.

Зазначені документи не є документами , що підтверджують виникнення та існування трудових правовідносин, а мають інше призначення і можуть бути доказами тільки того, що в цей період позивач користувався автомобілем , належним ТОВ «Південне-1».

В зазначених документах зазначено або тільки прізвище «ОСОБА_1» , або прізвище із скороченими ім'ям та по батькові «ОСОБА_1.»

Крім того, як пояснює позивач , спочатку в подорожніх листах він вписував своє прізвище та ініціали «ОСОБА_1.» , а під час здачі подорожніх листів до бухгалтерії «ТОВ «Південне-1», він виправляв запис на «ОСОБА_1.», оскільки на той час не являвся працівником «ТОВ «Південний-1», тобто вказує на те, що в ці документи внесені неправдиві відомості.

Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює відносини працівників усіх підприємств , установ, організацій незалежно від форм власності і виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу , визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому розпорядкові, а власник підприємства , установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковими :

1) при організаційному наборі працівників;

2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я;

3) при укладенні контракту;

4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;

5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім;

6)при укладенні трудового договору з фізичною особою;7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані , але працівника фактично було допущено до роботи.

Відповідно до ст. 24-1 КЗпП України у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку , визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним рішенням є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Позивачем не надано укладеного між ним та ФОП ОСОБА_3 , та зареєстрованого трудового договору у письмовій формі.

Наданими позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами не доведено виникнення та і снування між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 трудових правовідносин , в зв'язку з чим позов про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ :

Позов залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. Г. Тюмін