Справа № 357/8361/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Узинська міська рада Білоцерківського району про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2017 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її рідна баба ОСОБА_2, після смерті якої залишилось спадкове майно.

Посилаючись на те, що в даний час має намір оформити спадщину, однак не має можливості, оскільки в заповіті посвідченому 27.12.1976 року її прізвище вказано як «ОСОБА_1», заявник просила встановити факт, що ОСОБА_1, яка зазначена в заповіті, посвідченому виконавчим комітетом Узинської міської ради депутатів трудящих Білоцерківського району Київської області від 27.12.1976 року за № 533 і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка та жителька м. Узин Білоцерківського району Київської області, паспорт НОМЕР_1, виданий Білоцерківським РВ ГУ МВС України в Київській області 29.10.1996 року є однією і тією ж особою, а також встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, яка зазначена у свідоцтві про смерть НОМЕР_2, виданому відділом записів акту громадянського стану Узинської міської ради депутатів трудящих Білоцерківського району Київської області 02.02.1977 року, актовий запис № 8 є бабцею ОСОБА_1.

В судове засідання заявник та її представник не з'явились, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглядати без участі їх представника, а рішення прийняти на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

27.12.1976 року виконавчим комітетом Узинської міської ради депутатів трудящих складено заповіт, яким ОСОБА_2, жителька м. Узин Білоцерківського району Київської області на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось і взагалі все те, що їй належало на день смерті і на що мала за законом право заповіла ОСОБА_1 - хату, ОСОБА_4 - повітку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, батько ОСОБА_1 та ОСОБА_7.

Факт батьківсьства ОСОБА_5 підтверджується рішенням Білоцерківського районного суду Київської області від 15.06.2000 року.

З копії належного заявнику по справі паспорта громадянина України вбачається, що остання народилась в м. Узин та є жителькою цього міста.

28.03.2017 року постановою державного нотаріуса Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, через неможливість трактування заповіту, який необхідний для вчинення нотаріальної дії.

Згідно з інформаційної довідки зі Спадковго реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація у Спадковому реєстрі щодо майна померлої ОСОБА_2 відсутня, при цьому згідно листа державного нотаріуса Малькевич Л.В. Узинської міської державної нотаріальної контори Київської області від 13.10.2017 року № 1906/02-14 спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не відкривалась.

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

При вирішенні справи суд виходив з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженням цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною другою статті 256 ЦПК України також передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч. 1 ст. 257 ЦПК України).

Відповідно до роз'яснень п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку з втратою годувальника та ін.

Згідно роз'яснень п.12 вказаної постанови Пленуму суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Листом Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим

Таким чином, оскільки неправильність написання в заповіті прізвища заявника перешкоджає реалізації її права на оформлення спадкового майна, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо вимог заявника від представника заінтересованої особи (територіальної громади), суд вважає можливим задовльнити подану заяву про встановлення юридичних фактів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 11, 60, 212-215, 234, 235, 256, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, що зазначена у заповіті посвідченому виконавчим комітетом Узинської міської ради депутатів трудящих Білоцерківського району Київської області від 27.12.1976 року за № 533 і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Узин Білоцерківського району Київської області - є однією і тією ж особою.

Встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 є бабцею ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ю. Цуранов