Справа № 378/170/17 Головуючий у І інстанції Марущак Н. М.
Провадження № 22-ц/780/3025/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 14.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Фінагєєва В.О., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 14 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків,

у с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником земельної ділянки по вул. Перемоги, 18 в с. Розумниця Ставищенського району Київської області. 31 травня 2016 року було виявлено, що на даній земельній ділянці зрізано і вивезено чотири дерева породи ясен діаметром зрізу пеньків 35, 40, 90, 130 см. За її зверненням в поліцію було складено висновок від 2 червня 2016 року, в якому вказано, що дерева зрізано і вивезено ОСОБА_3, а питання нанесених збитків необхідно вирішувати в судовому порядку. Позивач визначила розмір спричинених їй збитків внаслідок неправомірних дій відповідача в сумі 111 065 грн. та просила на підставі ст. 22, 1166 ЦК України стягнути цю суму з останнього на свою користь.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 14 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем порушення її прав з боку відповідача, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що зрізані дерева перебували у її власності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 25 вересня 2012 року за ОСОБА_2 визнано право на спадщину за законом після смерті сестри ОСОБА_4, яка померла 30 січня 2012 року, на житловий будинок № 18 по вул. Перемоги в с. Розумниця Ставищенського району Київської області.

19 жовтня 2016 року позивач зареєструвала за собою право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :01:012:0004, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Перемоги, 18 в с. Розумниця Ставищенського району Київської області.

Судом першої інстанції також встановлено, що 31 травня 2016 року сином позивача ОСОБА_5 було виявлено, що на цій земельній ділянці зрізано і вивезено чотири дерева породи ясен, і при цьому сусід ОСОБА_6 повідомив йому, що дерева було зрізано ОСОБА_3

За зверненням позивача в поліцію було складено висновок від 2 червня 2016 року, в якому зазначено, що між сторонами фактично виник спір щодо визначення межі їхніх земельних ділянок і встановити приналежність зрізаних дерев одному з них не прийшлося за можливе. Земельні ділянки не огородженні та не обробленні, на них ростуть буряни та багаторічні дерева, будинки перебувають у занедбаному стані.

Згідно довідки Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області від 8 лютого 2017 року № 64, пеньки діаметром 35, 40, 90, 130 см від зрізаних дерев породи ясен знаходяться на належній їх земельній ділянці, кадастровий номер :01:012:0004.

За змістом ст. 377 ЦК України та 120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно зі ст. 95 ЗК України з емлекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Статтею 152 ЗК України установлено, що в ласник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

При цьому суд повинен установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні та допустимі докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Заперечуючи проти позову, відповідач вказав, що зрізані дерева знаходилися не на земельній ділянці по вул. Перемоги, 18 в с. Розумниця Ставищенського району Київської області, а на земельній ділянці площею 0,22 га по вул. Перемоги, 20, яку рішенням Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області від 23 серпня 1996 року № 33 передано в приватну власність його тітки ОСОБА_7

Встановлено, що за життя сестра позивача ОСОБА_4 земельну ділянку по вул. Перемоги, 18 не приватизувала, суду не надано доказів на підставі яких правовстановлюючих документів вона перебувала в її користуванні, межі із суміжними землевласниками чи землекористувачами в натурі визначені не були, земельні ділянки не мали огорожі.

Крім того, матеріали справи не містять даних про фактичне місце розташування зрізаних дерев, відстань від них до межі земельних ділянок чи план (схему) розташування житлових будинків, будівель або споруд, розміщених на суміжних земельних ділянок. Також позивачем не було надано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 12 серпня 2016 року, згідно якого відбулася державна реєстрація її земельної ділянки.

Таким чином, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), та положень закону дійшов правильного висновку про те, що у позивача відсутнє право вимагати від відповідача відшкодування збитків, оскільки матеріалами справи та показами свідків не підтверджено факту розташування зрізаних дерев на земельній ділянці позивача.

Не зайвим буде зазначити, що на час виявлення позивачем пеньків від зрізаних дерев, земельна ділянка по вул. Перемоги, 18 в с. Розумниця Ставищенського району Київської області взагалі не перебула у її власності.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307-308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 14 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.О. Фінагєєв

ОСОБА_8