Справа № 500/5798/17
Провадження № 2/500/3224/17
У х в а л а

25 жовтня 2017 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бурнусус О.О, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким проси встановити факт проживання однією родиною ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме на 01 жовтня 2010 року. А також, просив визнати за ним, як спадкоємцем за законом право власності на 4/25 частини житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Юліса Фучіка, б. 83 та на гараж № 12 в автокооперативі № 17 в м. Ізмаїлі Одеської області. Крім цього, просив визнати за ним право власності на вклад, який зберігається в АТ «Ощадбанк» України р/р2 в розмірі 7971 грн. 80 коп., мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із тим, що відсутні докази на право спадкування за законом як особі, яка проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.п. 3, 4, 5, 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заяви повинна містити зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Пункт 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.09 р № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вказує, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК України, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху і надає строк для усунення недоліків.

Частиною 5 ст. 119 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Вивчивши позовну заяву, суддя дійшов до висновку, що вона подана з порушенням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав:

Позивачем ОСОБА_1 в позові з вимогами майнового характеру не зазначено ціну позову, що унеможливлює пересвідчитися в правильності сплати судового збору.

В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» - судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про судовий збір» - платники судового збору громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземці) та фізичні особи підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно до статті 6 ЗУ «Про судовий збір» - за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року у випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовів зі спорів немайнового характеру. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Пунктом 1 частини 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму; за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2017 року 1600 грн.

Так, позивач ОСОБА_1 звертається до суду з позовною заявою, яка містить вимоги немайнового та майнового характеру, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн., однак необхідно було сплатити окремо судовий збір за вимогу немайнового характеру (про встановлення факту, що має юридичне значення) в сумі 640,00 грн. та за вимогу майнового характеру. Позивачем до позовної заяви додана квитанція № 14 від 13.10.2017 року про сплату судового збору в розмірі 640,00 грн., тобто позивачу необхідно доплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно залишити без руху.

Повідомити позивача ОСОБА_1 про необхідність виправлення вищевказаних недоліків позовної заяви в пятиденний строк з дня отримання ухвали. Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута йому.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_4