Справа № 133/2889/16-ц Провадження № 22-ц/772/1400/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 35Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого Сала Т.Б., суддів: Марчук В.С., Оніщука В.В., секретар Агеєва Г.В., за участі: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 квітня 2017 року у справі за позовом Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства, -

встановила:

В грудні 2016 року Державна екологічна інспекція у Вінницькій області звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просила: стягнути з ОСОБА_2 на рахунок держави збитки, завдані внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 47850 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі листа Козятинського ВП Калинівського відділу ГУНП у Вінницькій області від 22.06.2016 року, акта про пожежу від 18.04.2016 року, довідки Самгородоцької сільської ради Козятинського району від 10.05.2016 року, пояснень від 10.05.2016 року, складено протокол про адміністративне правопорушення № 005708 від 10.05.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.91 КУпАП України.

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.05.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Внаслідок здійснення спалювання сухої рослинності в межах гідрологічного заказника місцевого значення «Опустя», відповідач наніс державі збитки, розмір яких, у відповідності до Додатку №6 Постанови Кабінету Міністрів України №541 від 24.07.2013 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природо-заповідний фонд», становить 47 850 грн.

Оскільки добровільно суму збитків відповідач не відшкодовує, виникла необхідність стягнення вказаної суми в судовому порядку.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна екологічна інспекція у Вінницькій області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду є таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, зокрема, хибними є висновки суду про недоведеність розміру завданої шкоди через неточність даних про площу земельної ділянки на якій здійснено правопорушення, оскільки площу визначено постановою про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, також невірним є посилання суду на відсутність у акті про пожежу відомостей про прямі та побічні збитки від пожежі, оскільки ДСНС не наділена повноваженнями, щодо визначення шкоди завданої державі, натомість такі повноваження є у позивача у справі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, розглянувши матеріали цивільної справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що хоча наявність вини відповідача, щодо заподіяної навколишньому природному середовищу шкоди є встановленою, але належними та допустимими доказами розмір завданої шкоди не доведено, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів, враховуючи мотивацію рішення суду першої інстанції погоджується з даним висновком суду.

Судами встановлено, що постановою Козятинського міськрайонного суду від 26.05.2016 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 91 КУпАП - порушення правил охорони та використання територій та об'єктів природно-заповідного фонду, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 гривень.

В постанові вказано, що 18.04.2016 року о 10-20 гр-н ОСОБА_2 проводив спалювання сухої рослинності в межах гідрологічного заказника місцевого значення «Опустя», площею 29,0 га на території Самгородцької сільської ради Козятинського району Вінницької області, чим порушив правила охорони та використання територій та обєктів природно-заповідного фонду.

Частиною 4 статті 61 ЦПК України закріплено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Керуючись даною нормою, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку про доведеність події пожежі та вини відповідача в скоєнні цієї пожежі.

Відповідно до ст. 283 КупАП, якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1 - 4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування.

В даному випадку питання про розмір шкоди та порядок її відшкодування винною особою, судом не вирішено, отже, це питання необхідно вирішити в площині цивільної відповідальності

В даній постанові суду про притягнення до адміністративної відповідальності, вказано площу - 29,0 га, однак, з постанови не вбачається, що це площа саме спаленої території. Виходячи із змісту постанови, це може бути вказана площа самого гідрологічного заказника місцевого значення «Опустя».

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тому, для вирішення питання про відшкодування шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, необхідно було встановити площу спаленої території, з подальшим застосуванням методики підрахунку завданої шкоди.

Законом України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що відповідальність за порушення законодавства про природно-заповідний фонд несуть особи, винні, зокрема, у порушенні вимог щодо використання територій та об'єктів природно-заповідного фонду.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України закріплено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 65 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» - особливості застосування цивільної відповідальності, розміри шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про природно-заповідний фонд, визначається на основі кадастрової еколого-економічної оцінки включених до складу територій та обєктів, що проводиться відповідно до цього Закону, та спеціальних такс, які затверджуються КМУ.

Нараховуючи завдану шкоду позивач керувався Постановою КМУ №541 від 24.07.2013 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд». У Додатку № 6 закріплено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок незаконного збору або знищення дикорослих травянистих рослин, лісової підстилки, лікарських рослин, дикорослих плодів, горіхів, грибів, ягід, другорядних лісових матеріалів.

Зокрема, випалювання сухої водно-болотної рослинності на площі від 10,1 до 100 гектарів вираховується з розрахунку 1650 грн. - за 1 га.

Для обґрунтування вимог позову позивачем надано ряд доказів, які на його думку підтверджують розмір завданої шкоди, зокрема: лист начальника Козятинського ВП про факт пожежі, під час якої, вигорів сухий очерет на площі близько 29 га.; Акт про пожежу, в якому вказується, що пожежею знищено 29 га сухого очерету; довідка сільського голови про знищення приблизно 29 га; довідка Козятинського районного сектора ДСНС про знищення внаслідок пожежі 29 га сухого очерету та пояснення відповідача, протокол про адміністративне правопорушення, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, (а. с. 3, 4, 6, 7, 8, 23).

Однак, жоден з цих документів, на думку колегії суддів, в силу згаданої ст. 65 Закону, не можуть бути належними доказами, якими б підтверджувалась площа спаленої території. Кожен з цих документів має припущення щодо площі спаленої території, з використанням понять «близько» та «орієнтовно», які за своєю суттю означають приблизну кількість чогось або дають загальне уявлення про що-небудь, але ні в якому разі не чіткі дані.

Крім того, не відомо, як згадані органи, які надавали довідки, складали акти та листи, визначали площу згарища.

В матеріалах справи є інші докази, які стверджують про наявність припущень при здійснення позивачем підрахунків шкоди.

Так, відповіддю голови Козятинської районної державної адміністрації № 01-27/1160 від 15.05.2017 року ОСОБА_2 було повідомлено про те, що Козятинська РДА не має технічної можливості встановити площу пожежі, яка сталась 18.04.2016 року, так як територія гідрологічного заказника місцевого значення «Опустя» на місцевості не встановлена (межові знаки та табличка відсутні). Чим керувались представники Козятинського сектору ДСНС у Вінницькій області, встановлюючи площу пожежі, не відомо.

В листі виконавчого комітету Самгородоцької сільської ради Козятинського району № 630 від 18.04.2016 року, повідомлено начальника Козятинського РС про те, що внаслідок пожежі, яка сталась 18.04.2016 року на території гідрологічного заказника місцевого значення «Опустя» матеріального збитку не завдано. Орієнтовно знищено 29 га очерету.

Оскільки не доведеним та не встановленим залишається розмір спаленої площі, то відповідно визначити суму завданих збитків неможливо.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалене законне та обґрунтоване рішення, а мотиви апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підпис/ /підпис/

Згідно з оригіналом: