Провадження №2/389/330/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Тьор Є.М.,

при секретарі Гончаровій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знамянка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Знамянської другої селищної ради Кіровоградської області Знамянського району про визнання права на земельну частку (пай) згідно сертифікату в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вимогою про визнання за нею права на земельну частку (пай) розташовану на території Знамянської Другої селищної ради Кіровоградської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0192106, розміром 4,78 га. без визначення меж цієї частки в натурі, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлої 01 квітня 1997 року. Вказала, що ОСОБА_2 згідно сертифікату серії КР №0192106, належало право на земельну частку (пай), розташовану на території Знамянської Другої селищної ради, розміром 4,78 га, вартістю 177057 грн. Сертифікат, який посвідчує право ОСОБА_2 на земельну частку (пай), втрачено. Згідно заповіту ОСОБА_2 від 18 грудня 1991 року, вона є її спадкоємцем. Після смерті ОСОБА_2 вона до нотаріуса з метою оформлення спадщини своєчасно не зверталась, оскільки на час її смерті проживала разом з нею, та вважала, що прийняла спадщину фактичними діями. Бажаючи в даний час отримати свідоцтво про право на спадщину, звернулась до Знамянського міського державного нотаріуса. Однак, останній у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) відмовив, оскільки відсутній документ, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку. Зазначені обставини змусили її звернутись до суду з даним позовом.

Позивач та її представник в судове засідання не зявились, представник позивача надав заяву в якій позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності.

Представник Знамянської Другої селищної ради Кіровоградської області в судове засідання не зявився, надав заяву в якій вирішення справи залишив на розсуд суду, просив справу розглядати за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 01 квітня 1997 року в смт. Знамянка Кіровоградської області померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ОЛ № 241347 від 14 лютого 2017 року, виданою повторно Знамянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №42 (а.с.12). Згідно зі свідоцтвом про народження позивача серії ІІ-ОЛ №463095 виданого 24 лютого 1992 року Знамянською селищною Радою, 10 жовтня 1967 народилася ОСОБА_3 (а.с.7). Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 24 лютого 2016 після державної реєстрації шлюбу 10 травня 1986 року прізвище ОСОБА_3 змінено на «Чан», даний шлюб розірвано 25.01.1993 року (а.с.8).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24 лютого 2016 року, після державної реєстрації шлюбу 15 березня 1996 року, прізвище «Чан» змінено на «Стельмах», даний шлюб розірвано 08 грудня 1997 року, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ОЛ №055780 від 18 жовтня 2013 року. Після розірвання шлюбу 08.12.1997 року, прізвище ОСОБА_1 залишилося «Стельмах» (а.с.8,9).

Згідно довідки відділу у Знамянському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 27 лютого 2017 року за №101, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1932 року по день своєї смерті 01.04.1997 року проживала та була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2. На день смерті ОСОБА_4 в будинку була зареєстрована ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1994року по теперішній час , яка фактично прийняла спадщину, тобто здійснювала догляд за присадичною земельною ділянкою та майном. Від імені померлої Знамянською Другою селищною радою Кіровоградської області заповіт не посвідчувався.

З листа відділу у Знамянському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 17 лютого 2017 вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №0192106 розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, отримала ОСОБА_2 (а.с.11). Згідно з листом відділу у Знамянському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 17 лютого 2017 року, відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів КСП ім. Кірова, ОСОБА_2 отримувала сертифікат серії КР №0192106, розмір земельної частки (паю) 4,78 га., підстава для реєстрації - розпорядження райдержадміністрації №309-р від 31 липня 1996 року (а.с.29).

Відповідно до заповіту /дублікат/, посвідченого державним нотаріусом 2-ї Знамянської державної нотаріальної контори 18 грудня 1991 року, ОСОБА_5 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_6 (а.с.10).

Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2017 року встановлено факт належності ОСОБА_2, яка померла 01.04.1997р., заповіту від 18 грудня 1991 року, складеного ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №1395 (а.с. 39).

З інформаційного листа Знамянської районної державної нотаріальної контори від 21 квітня 2017 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2, померлої 01 квітня 1997 року, спадкова справа не заводилася (а.с.23). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 квітня 2017 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП ім. Кірова смт. Знамянка Друга Кіровоградської області, розміром 4,78 га. без визначення меж цієї частки в натурі, після смерті ОСОБА_2, померлої 01 квітня 1997 року, на імя ОСОБА_1, відмовлено в звязку з ненаданням ОСОБА_1 документу, що посвідчує право ОСОБА_2 на земельну частку (пай) (а.с.15). Оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), серії КР №0192106, (4,78 умовних кадастрових гектара КСП ім. Кірова) виданий на імя ОСОБА_7 втрачено, що підтверджено оголошенням в газеті «Знамянські вісті» 17(8048) від 10 березня 2017 року (а.с.15).

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовуються відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (1963 р.).

Згідно ст. 524 ЦК УРСР, 1963 року спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов'язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку то спадкоємець також не набуває право власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

За змістом ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією.

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ в порядку спадкування» від 16 травня 2013 року (п.3.5), у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено.

Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Оскільки ОСОБА_2 за життя на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР №0192106, набула право на земельну частку (пай) площею 4,78 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Знамянської Другої селищної ради Кіровоградської області, який отримала у передбаченому законом порядку, однак втратила його, то до позивача перейшло дане право.

У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ст.6 Земельного кодексу України (1990 року) громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі одержання їх у спадщину.

Згідно ст.131 Земельного кодексу України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі цивільно правових угод, спадкування.

До складу спадщини в силу ст. 1218 ЦК України входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, N 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Оскільки позивач вчасно не звернулась до державної нотаріальної контори, вважаючи що прийняла спадщину фактично, вступивши в управління, користування та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_2, і до неї правомірно перейшли права та обовязки спадкодавця, наразі встановлений законом строк для неї пропущений. Крім цього, через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, вчинення нотаріальної дії з оформлення права спадщини на неї є неможливим. В разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що внаслідок втрати оригіналу правовстановлюючого документу (сертифікату) на земельну ділянку, право на яку належало ОСОБА_2, позивач позбавлена можливості у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину. Отже, позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування права на земельну частку (пай) площею 4,78 умовних кадастрових гектарах на території Знамянської Другої селищної ради Кіровоградської області, яке згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КР № 0192106 належало ОСОБА_2, яка померла 01 квітня 1997 року, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 213-215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Знамянської другої селищної ради Кіровоградської області Знамянського району про визнання права на земельну частку (пай) згідно сертифікату в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, яка померла 01 квітня 1997 року, право на земельну ділянку, згідно сертифікату серії КР №0192106, розміром 4,78 га, розташовану на території Знамянської Другої Селищної ради Кіровоградської області

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області у десятиденний строк з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.М. Тьор