Справа № 367/5091/16-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.,

при секретарях Григорян Н.Г., Мидловець М.В., Костяк В.В., Токач М.С., Коваленко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 01 травня 2015 року відповідач ОСОБА_2 взяв у неї в борг чотири тисячі доларів США і зобовязався повернути їх до 01 травня 2016 року, що підтверджується розпискою від 01.05.2015 року, виданою їй відповідачем. На момент подачі позовної заяви згідно курсу НБУ (100 доларів еквівалентно 2 489 гривень), отже сума 4 000,0 доларів США становить 99 560,0 гривень.

Позивач вказує, що у розписці відповідач зобовязався повернути борг до 01 травня 2016 року; до теперішнього часу відповідач борг не повернув. На її прохання про добровільне повернення боргу не реагує, гроші повернути відмовляється. У звязку з тим, що відповідач не бажає врегулювати спір мирним шляхом вона змушена звернутися до суду. Для неї ця сума є значною ( це всі її заощадження) і невиконання відповідачем своїх зобовязань ставить її у вкрай тяжке матеріальне становище. Вона є пенсіонеркою, ІНФОРМАЦІЯ_1, розмір її пенсії незначний, а тому повернути гроші для неї вкрай важливо.

В звязку із викладеними обставинами позивач просила стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 99 560,0 гривень, що складає по курсу НБУ станом на день подання позову 4 000,0 доларів США; всі судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі. Позивачка ОСОБА_1 також пояснила, що вона все життя пропрацювала, є інвалідом 2 групи, вона не могла ніяким чином в силу свого віку психологічно тиснути на відповідача; вона давала гроші відповідачу особисто в руки 4 тисячі доларів у себе вдома на кухні. При цьому свідків не було. ЇЇ по телефону попросив батько відповідача щоб вона позичила відповідачу гроші на квартиру, розписка написана 01 травня 2015 року, як написано в самій розписці, свідків при цьому не було, все відбувалося між цими сторонами.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні 15.11.2016 року позов не визнали, надали суду письмові заперечення та пояснили, що відповідач ОСОБА_2 ніяких грошей від позивачки ОСОБА_1 не отримував. Позивачка підтримувала відносини з покійним батьком відповідача, а відповідач лише був знайомий з ОСОБА_1 Розписка дійсно була написана відповідачем, але не 01 травня 2015 року, а 04 червня 2015 року під час того, коли ОСОБА_2 разом з своїми родичами прощався з померлим батьком. В розписці вказується, що чотири тисячі доларів США відповідач отримав 01 травня 2015 року, але не вказані свідки, що засвідчують факт договору позики та не вказана дата написання розписки. Розписку ОСОБА_2 писав на вимогу ОСОБА_1 написати негайно, не зважаючи на те, що в будинку багато людей, які прощалися з померлим батьком відповідача. ОСОБА_2 в цей час знаходився в стані сильного стресу та нервового зриву, повязаного з раптовою смертю свого батька і в такому психологічному стані був не в змозі протидіяти психологічному тиску з боку ОСОБА_1, яка натякала на борги його померлого батька ОСОБА_5 Відповідач не витримавши тиску з боку ОСОБА_1 написав все, що диктувала йому позивачка лише для того, щоб вона його залишила в спокою та дала йому можливість попрощатися зі своїм рідним батьком. Дана поведінка позивачки привела до того, що відповідач написав розписку не за своєю волею. Відповідач ОСОБА_2 також пояснив, що з 01.05.2015 року або з 04.06.2015 року він до правоохоронних органів з приводу написання розписки не звертався, з приводу погроз теж не звертався, до суду він не звертався з приводу визнання розписки не дійсною. Розписка написана ним 04 червня 2015 року під тиском з боку позивачки, тиск виражався в тому, що це був другий день після смерті його батька, вона сказала, що батько заборгував їй гроші і що він повинен віддати ці гроші, інакше це буде вирішуватися в іншому порядку. До суду за визнанням цієї розписки недійсною він не звертався. Просили у позові відмовити.

В подальшому відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду листа, в якому повідомив суду, що ОСОБА_4 більше не є його довіреною особою, довіреність видана на його ім.»я відізвана у звязку з чим просив суд не допускати дану особу до участі у судовому процесі у якості його представника.

В звязку із цим суд, заслухавши думку позивача ОСОБА_1, яка не заперечувала проти подальшого розгляду справи у відсутності відповідача, вважав за можливе продовжити розгляд справи у відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_6, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що згідно розписки ОСОБА_2, НОМЕР_1 надав розписку ОСОБА_1 в тому, що він 1 травня 2015 року позичив у неї 4 000 тисячі доларів та зобовязується повернути 1 травня 2016 року, зобовязується кожний місяць платити 450 грн. за користування грошима. Дана розписка підписана ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_2 в своїх письмових запереченнях визнає факт написання ним даної розписки.

Встановлено, що відповідач борг позивачу не повернув.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями сторін, свідка ОСОБА_6, копією розписки та оглянутим в судовому засіданні оригіналом цієї розписки, іншими матеріалами справи.

Так, свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_2 її племінник. Пояснила, що вона була повідомлена з приводу того, що помер батько ОСОБА_7 і вона приїхала в м. Ірпінь на вул. Рильського, 3/2 на похорон. Все, що вона може сказати, це те, що вона була тоді коли вони готувалися до поминального обіду, ОСОБА_8 із ОСОБА_2 щось писали, що саме писали не знає. Між ними відбувалася розмова, що саме писали і про що була розмова вона не знає; це на її думку було не зовсім доречно, т.я. відбувалися похорони і була суєта. З приводу написання розписки вона конкретно пояснити нічого не може. ОСОБА_2 їй сказав, що вчителька батька мала якусь домовленість про гроші і зараз ця вчителька звертається до нього щоб він повернув гроші, а він сказав, що про ці гроші нічого не знає. Пояснила, що вона запропонувала йому вирішити це питання мирним шляхом із нею. Така розмова у них була по телефону.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст.ст. 1047, 1049 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімум доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобовязання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем борг в сумі 4 000,0 доларів США, що за курсом НБУ складає на час подання позову в розмірі 99 560,0 гривень позивачу не повернутий.

У відповідності до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2, НОМЕР_1 надав розписку ОСОБА_1 в тому, що він 1 травня 2015 року позичив у неї 4 000 тисячі доларів та зобовязується повернути 1 травня 2016 року, зобовязується кожний місяць платити 450 грн. за користування грошима. Дана розписка підписана ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_2 в своїх письмових запереченнях визнає факт написання ним даної розписки.

Оскільки відповідач не звертався до правоохоронних органів з приводу вчинення відносно нього незаконних дій з боку позивача, до суду він не звертався з приводу визнання розписки не дійсною, що визнано в судовому засіданні відповідачем, а також доказів того, що позивачка примушувала відповідача писати цю розписку під час розгляду справи суду надано не було, тому доводи відповідача, що він не отримував в борг у позивача зазначеної суми, на думку суду, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і, виходячи з положень ст. 1051 ЦК України показами свідка ОСОБА_6 також підтверджені не були. Інших належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, а також доказів написання вищезазначеної розписки під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає, що доводи позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 99 560,0 гривень, що еквівалентно сумі 4000,0 доларів США знайшли своє підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 995,60 гривень.

На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої та проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 борг в сумі 99 560,0 гривень.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави судові витрати у сумі 995,60 гривень.

Повне рішення буде виготовлене протягом пяти днів з дня закінчення розгляду справи 30.10.2017 року.

Копію рішення направити відповідачу для відома.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_9