АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- ОСОБА_2

при секретарі - Куркіній І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Саміт Моторз Україна» про визнання договору купівлі - продажу частково недійсним, визнання права власності на автомобіль та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року частково задоволено заяву представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Саміт Моторз Україна» про визнання договору купівлі - продажу частково недійсним, визнання права власності на автомобіль та зобов'язання вчинити певні дії.

Накладено арешт на автомобіль Mercedes-Benz G63 AMG, чорного кольору, 2013 року випуску, VIN: НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить на підставі договору купівлі - продажу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, заборонивши у будь-який спосіб його відчужувати, в тому числі продавати, обмінювати, дарувати, іншим способом відчужувати, передавати в заставу, до розгляду справи по суті.

В задоволенні вимог заяви про застосування інших заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції в частині відмови в застосуванні інших заходів забезпечення позову, 22 лютого 2017 року представник позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року змінити, задовольнити його заяву про застосування заходів забезпечення позову повністю, вилучити у відповідача ОСОБА_8 автомобіль Toyota Land Cruiser 200, 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_5 та помістити його на зберігання на штрафний майданчик за адресою: АДРЕСА_1; вилучити у відповідача ОСОБА_6 автомобіль Mercedes-Benz G63 AMG, чорного кольору, 2013 року випуску, VIN: НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2 та помістити його на зберігання на штрафний майданчик за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Відмовляючи в забезпеченні позову шляхом вилучення у відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_6 спірних транспортних засобів з подальшою передачею їх на зберігання на штрафний майданчик, суд першої інстанції не врахував, що наразі відбувається активна експлуатація даних автомобілів, що призводить до їх амортизаційного зносу, та, як наслідок, зменшення їх собівартості. Посилався на те, що один лише накладений судом арешт не забезпечить належним чином збереження спірного майна, не зможе запобігти можливій дорожньо-транспортній пригоді чи іншій події, яка може призвести до пошкодження транспортних засобів. Зазначив, що обраний вид забезпечення позову передбачений нормами діючого цивільного процесуального законодавства та співмірний з заявленими позовними вимогами, а тому наявні правові підстави для задоволення його заяви, що не було враховано судом першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_8 ОСОБА_10 ОСОБА_11 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог закону, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, Товариство з обмеженою відповідальністю «Саміт Моторз Україна» в судове засідання не з'явилися та явку своїх представників не забезпечили, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю «Саміт Моторз Україна» про визнання договору купівлі - продажу частково недійсним, визнання права власності на автомобіль та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 травня 2016 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року задоволено заяву позивача ОСОБА_3 про застосування у справі заходів забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль Toyota Land Cruiser 200, 2014 року випуску, номер кузову НОМЕР_5, державний номер НОМЕР_3,який належить на підставі договору купівлі - продажу ОСОБА_8, заборонивши у будь-який спосіб його відчужувати, в тому числі продавати, обмінювати, дарувати, іншим способом відчужувати, передавати в заставу, до розгляду справи по суті.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2016 року залишено без змін.

05 січня 2017 року представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав до суду заяву про застосування у справі додаткових заходів забезпечення позову шляхом вилучення у відповідача ОСОБА_8 автомобіля Toyota Land Cruiser 200, 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, номер кузову НОМЕР_5 та вилучення у відповідача ОСОБА_6 автомобіля Mercedes-Benz G63 AMG, чорного кольору, 2013 року випуску, VIN: НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, з подальшим поміщенням їх на зберігання на штрафний майданчик за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року частково задоволено заяву представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 та накладено арешт на автомобіль Mercedes-Benz G63 AMG, чорного кольору, 2013 року випуску, VIN: НОМЕР_4, номер двигуна НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, який належить на підставі договору купівлі - продажу ОСОБА_6, заборонивши у будь-який спосіб його відчужувати, в тому числі продавати, обмінювати, дарувати, іншим способом відчужувати, передавати в заставу, до розгляду справи по суті.

Постановляючи дану ухвалу, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 151 - 153 ЦПК України, зазначаючи, що, вирішуючи питання про доцільність застосування у справі заходів забезпечення позову, суд повинен приймати до уваги не лише інтереси позивача, а й інших сторін спору, а тому, подана заява підлягає задоволенню частково шляхом накладення арешту на спірний автомобіль Mercedes-Benz G63 AMG, державний номерний знак НОМЕР_2, що в достатній мірі забезпечить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам цивільного процесуального законодавства.

Так, відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову, при цьому суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

За принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим в ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Своїми процесуальними правами особа, яка бере участь у справі, розпоряджається на власний розсуд.

Як роз'яснено в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті

Таким чином, виходячи з сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства, вбачається, що суд може застосувати у справі інші заходи забезпечення лише у разі, якщо про це заявлено клопотання особою, яка просить забезпечити позов.

Звертаючись до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом вилучення у відповідачів спірних транспортних засобів та передачу їх на зберігання на штрафмайданчик, представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 діяв на власний розсуд та в межах своїх процесуальних прав, обравши самостійно такий вид забезпечення, який він вважав доцільним та достатнім для гарантування виконання рішення суду в разі задоволення його вимог.

Суд першої інстанції, вирішуючи подану заяву, її зміст та обґрунтування належним чином не дослідив, належну оцінку доводам позивача не надав, принцип диспозитивності цивільного судочинства не врахував, в зв'язку з чим застосовував у справі вид забезпечення позову у вигляді арешту майна, про вжиття якого не було заявлено, одночасно не навівши причин та мотивів, у зв'язку з якими було відмовлено у вилучені спірних автомобілів та передачі їх на зберігання на штрафмайданчик, як того просив в своїй заяві представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4.

Так, ч. 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову спрямоване на недопущення настання подій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи з сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства, вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об'єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому, вжиття заходів забезпечення позову повинно застосовуватися лише як спосіб гарантування обов'язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, з дотриманням принципу рівноправності сторін у спорі та не допускаючи створення невиправданих обмежень відповідача в його правах щодо предмету спору.

Зі змісту поданої представником позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 заяви вбачається, що на спірне майно - автомобілі Mercedes-Benz G63 AMG, д.н.з. НОМЕР_2 та Toyota Land Cruiser 200, д.н.з. НОМЕР_3, вже накладено арешт в порядку забезпечення позову.

Тобто, відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_6 наразі не мають фактичної можливості відчужити чи будь-яким іншим чином реалізувати спірне майно, що могло б призвести до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, одночасно, такий вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження їх майнових прав, оскільки арештоване майно фактично зберігається в користуванні власників, а обмежується лише їх можливість розпорядитися ним.

Разом з тим, застосування у справі заходів забезпечення позову у вигляді вилучення спірного майна та передачі його на зберігання на штрафний майданчик не можна розцінювати як захід, спрямований на гарантування виконання судового рішення у справі про визнання права власності, оскільки судом вже обмежено відповідачів в можливості відчужити дане майно, тобто попереджено настання подій, які об'єктивно можуть утруднити чи унеможливити виконання судового рішення про визнання права власності.

Такий вид забезпечення позову призведе до порушення принципу рівності сторін у спорі, так як встановлює додаткові обмеження в можливості відповідачів здійснювати інші правомочності щодо спірного майна та забороняє вчиняти дії, пов'язані з користуванням цим майном, за відсутності на те достатніх підстав, до вирішення справи та фактичного з'ясування правомірності чи неправомірності використання відповідачами спірного майна.

При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що незастосування такого виду забезпечення позову як передача спірної речі на зберігання третій особі може призвести до пошкодження спірного майна, та, як наслідок, зменшення його вартості, не є підставою для задоволення поданої представником позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 заяви, оскільки положеннями глави 83 ЦК України передбачено право власника на отримання від особи, що безпідставно утримувала у себе спірне майно, відшкодування у випадку його погіршення. Тобто, у випадку задоволення позовних вимог, ОСОБА_3 не позбавлений права на звернення до відповідачів з вимогами про відшкодування шкоди, якої зазнали транспортні засоби за час їх безпідставного перебування в користуванні останніх.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції було вжито заходи забезпечення позову, про які не було заявлено представником позивача у поданій ним заяві, а заявлені заходи забезпечення позову не підлягають застосуванню у зв'язку з тим, що призводять до порушення принципу рівності сторін у спорі та створюють для відповідачів невиправдані обмеження в можливості реалізовувати свої права щодо предмету спору, не пов'язані з розпорядженням ним, беручи до уваги той факт, що у даній справі вже забезпечено позов шляхом накладення арешту на спірне майно, чим попереджено можливість його відчуження чи реалізації іншим чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 є частково обґрунтованими, ухвала Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про застосування заходів забезпечення позову шляхом вилучення у відповідача ОСОБА_8 автомобіля Toyota Land Cruiser 200, державний номерний знак НОМЕР_3, та вилучення у відповідача ОСОБА_6 автомобіля Mercedes-Benz G63 AMG, державний номерний знак НОМЕР_2, з подальшим поміщенням їх на зберігання на штрафний майданчик за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 151- 153, 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу наступного змісту.

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом вилучення у відповідача ОСОБА_8 автомобіля Toyota Land Cruiser 200, державний номерний знак НОМЕР_3, та вилучення у відповідача ОСОБА_6 автомобіля Mercedes-Benz G63 AMG, державний номерний знак НОМЕР_2, і поміщення їх на зберігання на штрафний майданчик за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: