Справа № 307/962/17
Провадження № 2/307/810/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М., при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які перебувають на її утриманні і вихованні. На даний час сімейне життя не склалося і вони проживають окремо, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не приймає участі у їх вихованні. Він постійного місця роботи немає , має нерегулярний( мінливий) дохід, допомагає матері у торгівлі і матеріально забезпечений. Крім цього він молодий за віком, фізично здоровий і спроможний сплачувати аліменти у визначеній нею сумі. А тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просять позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що він на даний час постійного місця праці немає, проживає в будинку матері, якій інколи допомагає у здійсненні підприємницької діяльності і фактично перебуває на її утриманні. Має намір працевлаштуватися на АЗС, де йому обіцяють 3500 гривень заробітної плати. Спроможний сплачувати аліменти у сумі не більше 2000 гривень на утримання дітей, оскільки 1000 гривень вже сплачує на утриманні дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком в свідоцтвах про народження яких значиться відповідач ОСОБА_2 , а мати позивачка ОСОБА_1(а.с.2-6).

Спільне проживання між сторонами припинено.

Малолітні перебувають на утриманні і вихованні у позивачки ОСОБА_1, що стверджується даними довідки виконкому Тересв'янської селищної ради від 04.04.2017 року за № 702(а.с. 7).

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає , що стверджується письмовою заявою позивачки.

Враховуючи наведене , суд вважає , що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може проводитися судом за наявності заяви платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Оскільки доходи відповідача не є регулярними, носять мінливий характер, то стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей повинно проводитися у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей , суд враховує майновий стан сторін , де позивачка здійснює догляд за малолітніми дітьми і не має інших джерел матеріального забезпечення, позбавлена можливості отримувати додатковий дохід, а відповідач має працездатний вік і немає інших утриманців. При цьому суд враховує наявність у відповідача зобов'язання по сплаті щомісячного утримання дружині, що визнали в судовому засіданні сторони. А тому, із урахуванням середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1000 гривень щомісячно на утримання кожної дитини, так як виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, постійного зростання цін на споживчі товари і послуги, така сума є найбільш наближено достатньою для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку цих дітей.

При цьому, оскільки позивачка пред'явила позов 10.04.2017 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст.. 367 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 209 , 213-215 , 367 ЦПК України , ст.ст. 80 , 184 СК України , суд ,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Грушово Тячівського району Закарпатської області, України на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох дітей: сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1000 гривень щомісячно на утримання кожної дитини починаючи з 10 квітня 2017 року і до їх повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 640 гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий : М.М.Розман