Справа № 750/2640/17
Провадження № 2/750/1027/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2017 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого судді Литвиненко І.В.
за участю секретаря Юрченко І. В.,
за участю позивача, представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та пені за прострочення сплати аліментів
В судовому засіданні позивач та представник позивача просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за згодою позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на дочку ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 14.09.1998 року і до повноліття дитини, що підтверджується копією постанови від 17.09.1998 року (а.с. 17). На підставі цієї постанови був виданий 21.09.1998 року виконавчий лист, який перебував на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби міста Чернігові.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей виникає у батьків на підставі факту народження дитини, а не постановлення відповідного судового рішення, яке лише є засобом захисту порушених прав дітей щодо невиконання обов'язку з їх утримання.
За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно до ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Оскільки заборгованість виникає поступово і розраховується за кожен місяць, то і неустойка ( пеня) розраховується за кожен місяць окремо.
Обчислення суми неустойки повинно проводитися із визначеного державним виконавцем розміру нарахованих аліментів за місяць , суми несплачених відповідачем аліментів саме за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів, та кількості днів прострочення до сплати певної суми заборгованості, починаючи з часу невиконання рішення суду.
Факт невиконання платником аліментів ОСОБА_3 постанова суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підтверджується письмовими розрахунками заборгованості, складеними помісячно державним виконавцем.
За загальними правилами відповідальності за прострочення виконання зобовязання слід виходити із презумпції вини платника аліментів, який прострочив сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Саме на відповідача, який прострочив сплату аліментів, покладається тягар доказування протилежного. Після набрання законної сили рішенням суду про стягнення аліментів, останній зобов'язаний був вживати дії щодо сплати аліментів щомісячно й у разі виникнення прострочення вчинити дії спрямовані на погашення заборгованості за аліментами за певний період. Як вбачається із матеріалів справи, за період з 01.01.2012 року по 08.12.2015 року відповідач взагалі не сплачував аліментів на утримання дитини.
Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.
З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Вказана правова позиція висловлена в постанові ВСУ № 6-94цс15 від 01.07.2015 року. З урахуванням позиції, викладеної у вказаній постанові, суд вважає, що пеня розрахована позивачем вірно та становить за період з 01.01.2012 року по 08.12.2015 року 9321 грн 22 коп, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Статтею 194 Сімейного кодексу України передбачена можливість та визначенні випадки стягнення аліментів та заборгованості за аліменти за минулий час. Так, відповідно до вказаної норми Закону, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання.
Якщо за виконавчим листом, предявленим до виконання, аліменти не стягувались у звязку з розшуком платника аліментів або у звязку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.
Заборгованість стягується відповідно до статті 187 Цього кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії, за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.
Згідно із пунктами 19-20 «Інструкція з організації примусового виконання рішень» затверджена Наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N 512/5 виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що сума аліментів стягнена в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.
Відповідно до ч. 7-9 ст.. 71 Закону України «Про виконавче провадження», після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, за відсутності заборгованості із сплати аліментів підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, повертають виконавцю постанову про стягнення аліментів з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу присуджених йому сум аліментів. Якщо відраховані з боржника суми аліментів не були перераховані стягувачу, виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, що утворилася, та роз'яснює йому права на звернення з позовом до підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи, якщо така заборгованість утворилася з їхньої вини. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За наявності заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, виконавець роз'яснює стягувачу право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинене кримінальне правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.
Оскільки спору між стягувачем та боржником з приводу заборгованості по аліментам із матеріалів справи не має, тому суд не вбачає перешкод для виконання постанови суду про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, з урахуванням положень ст.. 71 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вказана заборгованість нарахована державним виконавцем в той час, коли виконавчий лист перебував на виконанні та стягнення такої заборгованості, а отже підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по аліментам немає.
З відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 640 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 9321 (девять тисяч триста двадцять одну) грн 22 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 640 грн судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Литвиненко