АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар Андрушків С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку ,,ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку ,,ПриватБанк на рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 7 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк (далі ПАТ КБ „ПриватБанк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказувало на те, що відповідно до укладеного договору від 17 квітня 2007 року ОСОБА_1В отримав кредит в розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки.

У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором станом на 31 грудня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 24763 грн 63 коп, яка складається з непогашеної суми кредиту 469 грн 03 коп, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом 18548 грн 96 коп, комісії та пені 4090 грн 23 коп, штрафу (фіксована частина) 500 грн, штрафу (процентна складова) 1155 грн 41 коп.

-------------------------------------------------------------------------------------------------------

справа №719/49/17-ц головуючий у І-й інстанції Цицак В.Л.

провадження 22-ц/794/692/17 суддя-доповідач: ОСОБА_2Ф

категорія: 19/27

Посилаючись на ці обставини, банк просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 7 квітня 2017 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ „ПриватБанк заборгованість в розмірі 518 грн 67 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ ,,ПриватБанк просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом, 17 квітня 2007 року між ЗАТ КБ „Приватбанк, правонаступником якого є ПАТ КБ ,,Приватбанк, та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви, яка разом з Умовами і правилами надання банківських послуг (далі Умови), Правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між сторонами кредитний договір.

Відповідно до умов цього договору позивач надав відповідачу кредит в розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,80 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобовязався щомісяця вносити платежі в розмірі 7 % від суми заборгованості.

Судом встановлено, що банк у звязку із закінченням строку дії відповідної картки видавав відповідачу картки № 864354, № 419751 та № 419876 з кінцевим терміном дії останньої картки грудень 2015 року.

Згідно з наданим банком розрахунком станом на 31 грудня 2016 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 24763 грн 63 коп, яка складається з непогашеної суми кредиту 469 грн 03 коп, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом 18548 грн 96 коп, комісії та пені 4090 грн 23 коп, штрафу (фіксована частина) 500 грн, штрафу (процентна складова) 1155 грн 41 коп.

За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК).

За правилами ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони узгодили, що заборгованість за договором погашається щомісячними платежами у розмірі 7 % від суми заборгованості (а.с.8).

Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів, що входить до змісту зобовязання за цим договором.

Відповідно до ч.3 ст.254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

За змістом ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Чинне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За правилами ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, останній платіж за договором відповідач ОСОБА_1 здійснив 21 грудня 2012 року, а з позовними вимогами банки звернувся у лютому 2017 року.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про сплив позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості.

Посилання апелянта на п.п. 3.1.1 та 5.4 Умов, якими визначено строк погашення процентів за кредитом щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі не пізніше останнього дня грудня 2015 року, вказаного на платіжній картці, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Умови і правила надання банківських послуг, на які посилається апелянт, не містять підпису відповідача, а позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що на момент підписання заяви Умови передбачали такий порядок погашення заборгованості.

Крім того, зміст пунктів 3.1.1 та 5.4 Умов та умови підписаної відповідачем заяви містять розбіжності.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України , колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку ,, Приватбанк відхилити.

Рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 7 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: