АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 593/191/17Головуючий у 1-й інстанції Німко Н.П.
Провадження № 22-ц/789/783/17 Доповідач - Дикун С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Коваль О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації на рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 05 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації в Тернопільській області до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації Тернопільської області (далі - ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської РДА) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення 47327 грн. 84 коп., виплачених надміру коштів у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям на користь держави в особі ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2, як уповноваженому представнику сім'ї, була призначена державна соціальна допомога. У результаті проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_2 умисно надана недостовірна інформація щодо здійснення її чоловіком ОСОБА_3 догляду за перестарілою особою протягом місяців, що передують місяцю звернення за призначенням такої допомоги, оскільки догляд ним належним чином не здійснювався, так як він перебував за межами України з 21.09.2011 р. по 26.10.2011 р.; 21.03.2012 по 12.05.2012 р.; 03.08.2012 по 04.12.2012 р. З врахуванням таких обставин, як вважає сторона позивача, відповідач не мала права на отримання вищезгаданого виду соціальної допомоги, оскільки відомості, викладені відповідачкою у поданих нею Деклараціях, були неправдивими.

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 05 травня 2017 року відмовлено в повному обсязі у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації в Тернопільській області про стягнення з відповідача ОСОБА_2 надмірно виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї в розмірі 47327 (сорок сім тисяч триста двадцять сім) гривень 84 коп. за період з 01 грудня 2011 року по 31 травня 2012 року; з 01 червня 2012 року по 30 листопада 2012 року; з 01 грудня 2012 року по 31 травня 2013 року та за квітень 2015 року, за їх необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської РДА просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 повністю. Особа, яка подала апеляційну скаргу наголошує, що в результаті проведеної перевірки даних, наданих заявником, встановлено, що ОСОБА_2, в порушення вимог ст.7 Закону та абзацу 1 пункту 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 24.02.2003 р. №250, згідно з якими призначення та виплата ДСД здійснюється сім'ям, працездатні члени яких протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням допомоги працювали, або, як в даному випадку доглядали за особами, які досягли 80-річного віку, умисно надана недостовірна інформація щодо здійснення її чоловіком ОСОБА_3 догляду за перестарілою особою протягом місяців, що передують місяцю звернення за призначенням такої допомоги, оскільки догляд за перестарілою особою належним чином не здійснювався, так як ОСОБА_3 перебував за межами України з 21.09.2011 р. по 26.10.2011 р.; 21.03.2012 по 12.05.2012 р.; 03.08.2012 по 04.12.2012 р. Даний факт підтверджується відомостями ОСОБА_1 Служби безпеки України в Тернопільській області.

Сторони, будучи належно повідомленими про розгляд справи апеляційним судом, у судове засідання не з'явились, однак подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Колегія суддів вважає, що розгляд справи слід проводити у відсутності осіб, які беруть участь у справі, та, у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при поданні декларації, яка слугувала підставою для призначення відповідачці ДСД за період, що передував зверненню, відповідачкою не вчинено навмисних дій по приховуванні суми доходу, отриманого її чоловіком а також по навмисному поданню позивачу з цього приводу недостовірних відомостей, а відтак, передбачених п.28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям та ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» підстав для припинення відповідачці виплати згаданого виду допомоги у позивача не було, внаслідок чого й вимога про повернення таких коштів відповідачкою є необґрунтована.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Судом установлено, що відповідно до заяви про призначення державної соціальної допомоги (далі - ДСД) малозабезпеченим сім'ям, довідки про склад сім'ї і декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги та інших поданих документів, ОСОБА_2, як уповноваженому представнику сім'ї була призначена ДСД на періоди: з 01.12.2011 р. по 31.05.2012 р. в сумі 12844,01 грн.; з 01.06.2012 р. по 30.11.2012 р. в сумі 17847,43 грн.; з 01.12.2012 р. по 31.05.2013 р. в сумі 13095,98 грн.

У деклараціях за періоди з 01 червня по 30 листопада 2011 року, з 01 грудня 2011 року по 31 травня 2012 року та з 01 червня по 30 листопада 2012 року, на підставі та з врахуванням якої відповідачці було призначено ДСД у вказані періоди, у розділі ІІ «Доходи членів сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, членів сім'ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей), відповідачкою було зазначено, що її чоловік ОСОБА_3 отримує дохід у вигляді компенсації по догляду за особою старшою 80-ти років або інвалідом 1 групи (далі догляд).

Судом також встановлено, що на час звернення 07 грудня 2011 року за призначенням соціальної допомоги відповідачкою, в її сім'ї виховувалося троє дітей віком до 18 років; при зверненні 12 червня 2012 року за призначенням соціальної допомоги відповідачкою, в її сім'ї виховувалося двоє дітей віком до 18 років, одна дитина віком до 23 років навчалася на денній формі навчання; при зверненні відповідачки 05 грудня 2012 року за призначенням соціальної допомоги, в її сім'ї виховувалося двоє дітей віком до 18 років; відповідачка ж увесь цей час була інвалідом 3-ї групи.

31.01.2017 роком провідним державним фінансовим інспектором відділу контролю в соціальній сфері та культурі Державної фінансової інспекції в Тернопільській області на адресу відповідачки надіслано лист «Про надання інформації», у якому зазначено, що відповідачка отримувала у визначений період ДСД; у своїх деклараціях при отриманні ДСД зазначала, що має вид доходу - компенсацію по догляду за особою старшою 80-ти років або інвалідом 1 групи; разом з тим, з інформації, наданої Службою Безпеки України вбачається, що чоловік відповідачки ОСОБА_3 перебував за межами України з 13 липня 2011 року по 07 серпня 2011 року, з 21 вересня по 26 жовтня 2011 року, з 21 березня 2012 по 12 травня 2012 року, з 03 серпня по 04 грудня 2012 року та з 31 травня по 23 липня 2014 року. Також вказано, що вона (відповідачка) не мала права на отримання вищезазначеної компенсаційної виплати непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за перестарілою особою чи інвалідом 1 групи протягом вищевказаного періоду, а тому, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», вона не мала права на ДСД. Також викладено прохання про повідомлення коли та яким чином нею (відповідачкою) буде повернуто незаконно отримані кошти.

Повідомленням №-2031 від 07 квітня 2015 року, надісланим начальником ОСОБА_1, відповідачку повідомлено, що виплата ДСД її сім'ї припиняється з 01 квітня 2015 року з тієї причини, що сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан. Відомостей щодо повідомлення відповідачки про її обов'язок повернути такі кошти на рахунки позивача із визначення певного строку, в дотримання п.28 Порядку, сторона позивача суду не надала.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім'ям державної соціальної допомоги, передбаченої ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», визначено "Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів від 24 лютого 2003 року № 250.

Пунктом 28 вищезазначеного "Порядку" встановлено підстави повернення виплаченої допомоги, зокрема, у разі приховання або навмисного подання сім'єю недостовірних відомостей про її доходи та майновий стан.

Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» та пункту 20 Порядку державна соціальна допомога призначається на шість місяців.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» контроль за правильністю надання державної соціальної допомоги та використання коштів Державного бюджету України, спрямованих на надання державної соціальної допомоги, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах трудових відносин соціального захисту населення, безпосередньо та через керівника та уповноважених ним осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Для призначення допомоги (пункт 6 Порядку) заявник заповнює декларацію про доходи та майно (на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї).

Відповідно до пункту 28 Порядку якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Загальні підстави для виникнення зобов'язань у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

За змістом ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Відповідно до ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною особою або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Неповідомлення відповідачем ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації про тимчасовий виїзд за кордон її чоловіка ОСОБА_3 не може свідчити про недобросовісність ОСОБА_2 в отриманні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї, як і не може свідчити про відмову ОСОБА_3 у догляді за перестарілою особою, неналежний догляд чи залишенні такої особи напризволяще, а тому доводи апеляційної скарги не є підставою для задоволення позовних вимог, так як не засвідчують недобросовісність ОСОБА_2

Крім того, сам факт перебування ОСОБА_3 за межами України не впливає на право відповідачки ОСОБА_2 на отримання даного виду соціальної допомоги, оскільки жодних належних й допустимих доказів отримання чоловіком відповідачки додаткових прибутків у вказані періоди, аніж ті, що зазначені у поданих Деклараціях, сторона позивача суду не надала, а відтак вказане не знайшло документального підтвердження, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, чи відпали підстави для отримання ОСОБА_2 відповідних виплат.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, з чим погоджується і колегія суддів, що позивачем не надано суду в порядку ст.ст.10,60, ЦПК України належних доказів, які б свідчили про умисел відповідачки ОСОБА_2 щодо надання нею завідомо недостовірних відомостей чи приховування будь-яких відомостей, які мали значення для виплати їй державної соціальної допомоги як уповноваженому представнику малозабезпеченої сім'ї.

Таким чином, оскільки позивач не представив будь-яких належних та допустимих доказів того, що виплата суми державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї у розмірі 47327 грн. 84 коп. відбулась внаслідок приховання ОСОБА_2 реального доходу, тобто внаслідок зловживань з боку останньої, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для стягнення надміру виплаченої суми соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Судом першої інстанції вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Керуючись ст.ст. 308, 313-315,319,324,325 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації відхилити.

Рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 05 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4