Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Давіденко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_25, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_26, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_15, 3-ті особи - ГУ ДМС у Харківській області , Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, -
Позивач, ОСОБА_1,, звернулася до суду з позовною заявою в якій просить визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_25, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_26, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_15 таким, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 та зняти зазначених осіб з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є співвласником домоволодіння по АДРЕСА_1 та їй на праві власності належить 35/100 частини зазначеного домоволодіння. Для продажу своєї частки домоволодіння позивачка отримала довідку про склад сім»ї, з якої дізналась, що на 35/100 частинах домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 які належать їй зареєстровані відповідачі по справі. Однак, зазначені позивачі ніколи в цьому домоволодінні не проживали та до отримання довідка, позивачка взагалі не знала про реєстрацію цих осіб. Наявність зареєстрованих у будинку відповідачем, які там не мешкають, порушується права позивачки як власника 35/100 частини домоволодіння.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, сторони належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Треті особи ГУ ДМС у Харківській області , Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради та ОСОБА_17 в судове засідання не з»явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі.
Треті особи ОСОБА_16 та ОСОБА_19 в судовому засіданні підтвердили факт не проживання відповідачів в домоволодінні по АДРЕСА_1.
Суд дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачка є співвласником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй на праві спільної часткової власності належить 35/100 частини зазначеного домоволодіння на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова по справі № 640/6948/14-ц від 06.11.2014року.
Згідно матеріалів справи, а саме довідки Ф-2 від 29.07.2016року за адресою м. Харків вул.. Ростовська, 28 зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_20, ОСОБА_8, ОСОБА_9О,, ОСОБА_21, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ,ОСОБА_13, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_15
Однак, на запит суду щодо місця реєстрації відповідачів надано відповідь, з якої вбачається, що відповідачі ОСОБА_20 ОСОБА_14 та ОСОБА_13 зареєстровані за іншими адресами, що підтверджується довідками АДБ ( а.с. 28,29).
Згідно акту про не проживання відповідачі не проживають та за адресою АДРЕСА_1 та їх речі у домоволодінні відсутні, що також підтвердили в судовому засідання треті осособи ОСОБА_16 та ОСОБА_18,які є співласниками домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.
Конституцією України ( ст..41) та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб ( статті 316,317,319,321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.
Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном, навіть, якщо він не позбавлений володіння цим майном.
Згідно ст.ст.71,72 ЖК України у разі відсутності наймача або членів його сім'ї в місці проживання понад шість місяців без поважних причин відносно них може бути поставлено питання про визнання втрати права на житло.
Так судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_20, ОСОБА_8, ОСОБА_9,, ОСОБА_21, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ,ОСОБА_13, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_15 без поважних причин понад шість місяців не мешкають за адресою АДРЕСА_1, спірним житловим приміщенням не цікавляться, речі відповідачів за вказаною адресою відсутні, у зв"язку з чим суд вважає за необхідне визнати їх такми, що втратили право користування спірним домоволодінням.
В частині позовних вимог щодо визнання втратившими право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 відповідчами ОСОБА_15 та ОСОБА_24, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки в ході судового розгляду не знайшов підтвердження факт реєстрації зазначених осіб у спірному домоволодіння.
Що стосується позовних вимог в частині зняття відповідачів з реєстрації, то суд зазначає, що згідно п. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у зв»язку з цим підстав для задоволення данної вимоги суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.317,319,391ЦК України, ст..ст. 60, 208-218 ЦПК України, суд ,-
Позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_7., ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_8., ОСОБА_26 - ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_12 - ІНФОРМАЦІЯ_12., ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_13, ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_14 ОСОБА_15 - ІНФОРМАЦІЯ_15., такими, що втратили право користування житловим приміщенням домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1
В решті позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Відповідач має право подати до Київського районного суду м. Харкова письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Бородіна Н.М