№ провадження 2/646/1198/2017
Справа № 646/2463/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017 року м. Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова Єжов В.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова із уточненою позовною заявою про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, а 10.04.2017р. - із заявою про вжиття заходів щодо забезпечення позову. В обґрунтування своєї заяви про вжиття заходів щодо забезпечення позову позивач зазначив, що предметом спору є визнання недійсними:

1) Договору купівлі-продажу легкового автомобіля від 05.02.2016р. щодо продажу автомобіля марки MERCEDES-BENZ ML 350, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WDC1660241A140498, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, реєстраційний номер АХ5407EІ, за яким від імені позивача було продано вказаний автомобіль ОСОБА_4 за 149 990 грн. 50 коп.

2) Договору купівлі-продажу легкового автомобіля від 22.10.2016р. щодо продажу автомобіля марки MERCEDES-BENZ ML 350, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WDC1660241A140498, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений ОСОБА_4 з ОСОБА_5.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів щодо забезпечення позову, представник позивача зазначив, що у січні 2016р. чоловік позивачки, ОСОБА_2, видав ОСОБА_6 довіреність з правом користуватись та розпоряджатись автомобілем MERCEDES-BENZ ML 350, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WDC1660241A140498, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, реєстраційний номер АХ5407EІ. Також зазначеною довіреністю було надано повноваження довіреній особі продати вказаний транспортний засіб (підписувати договори купівлі-продажу). Згідно вищезазначеній довіреності довіритель не уповноважував довірену особу на власний розсуд визначати ціну продажу. В свою чергу ОСОБА_6 в порядку передоручення передала автомобіль у користування ОСОБА_3.

Позивачка посилається на те, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 1997 рок у по теперішній час, що підтверджується Свідоцтвом про одруження I - ВЛ № 056184 від 22 серпня 1997 року.

Після передоручення ОСОБА_6 на ОСОБА_3 зазначеного автомобіля, останнім було укладено з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу автомобіля MERCEDES-BENZ ML 350, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WDC1660241A140498, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, реєстраційний номер АХ5407EІ, за ціною 149990,50 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу легкового автомобіля від 05.02.2016 року.

Як зазначає позивач, ОСОБА_6 є дружиною ОСОБА_7 - рідного брата її чоловіка, ОСОБА_3 їхній зять, а ОСОБА_4 рідна сестра ОСОБА_6, а тому, як зазначає позивач, вони були добре обізнані, що ОСОБА_2 одружений з позивачкою та перебував у зареєстрованому шлюбі під час укладання оспорюваного договору. Жодних повідомлень про те, що вказаний автомобіль було продано, позивач та її чоловік не отримував, ніяких грошей від продажу зазначеного автомобіля наша сімя також не отримувала, ціна, за якою відчужено автомобіль не була узгоджена з довірителем та її дружиною та є набагато нижчою від ринкової, що свідчить також про наявність зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною. Отже, зважаючи на вищевикладені обставини, представники за довіреностями (ОСОБА_6 та в порядку передоручення ОСОБА_3) при укладанні оспорюваного правочину діяли не в інтересах довірителя ОСОБА_2, а у своїх власних інтересах та в інтересах своїх близьких родичів.

22.10.2016 року зазначений автомобіль MERCEDES-BENZ ML 350, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WDC1660241A140498, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, реєстраційний номер АХ2727EМ (новий державний номер), було перепродано ОСОБА_5, що підтверджується договором купівлі-продажу від цієї ж дати.

Оскільки предметом спору є визнання недійсним Договорів купівлі-продажу від 05.02.2016р. та 22.10.2016р., це дає позивачу реальні підстави стверджувати, що відповідач 4 (ОСОБА_5В.) може на власний розсуд розпорядитися спірним майном з метою подальшого приховання рухомого майна (автомобіля), що у випадку задоволення позовних вимог може зробити неможливим виконання рішення суду або для цього доведеться докласти значних зусиль, внаслідок чого законні права позивача не будуть захищені, адже суд не лише повинен встановити належність за позивачем права вимагати, а й сприяти забезпеченню цих встановлених прав.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява позивача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч.6 ст.153 ЦПК України).

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151,152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК(судовий секвестр).

Як розяснено в п.п. 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Отже, відповідач 4 за час розгляду справи має можливість незаконно знищити/зіпсувати/розібрати майно, що зробить неможливим та ускладнить виконання судового рішення у разі задоволення позову, тому суд вважає за необхідне передати вказане майно на відповідальне зберігання особі, що не є стороною по справі ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується передачею речі, яка є предметом спору на зберігання іншим особам, а не на зберігання позивачу, крім того не допускається забезпечення позову у спосіб, яким фактично ухвалюється рішення за позовом про витребування майна у відповідача та передачу майна позивачу без розгляду справи по суті.

Передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам можлива лише за необхідності забезпечення схоронності такої речі.

При цьому, річ, яка є предметом спору, може бути передана на зберігання за рішенням суду. Зберігачем у цьому разі може бути особа, призначена судом, або особа, визначена за домовленістю сторін, між якими є спір. Річ передається на зберігання іншій особі за її згодою, якщо інше не встановлено законом. Зберігач має право на плату за рахунок сторін, між якими є спір (ч. 2 ст. 976 ЦК України).

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що такий вид забезпечення позову як передача на відповідальне зберігання автомобіля особі, що не є стороною по справі, є співмірним та адекватним позовним вимогам, та унеможливить псування (знищення, ушкодження) майна відповідачами до розгляду спору по суті.

Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову.

У відповідності до частини 1 статті 152 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У відповідності до частини 3 статті 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів, викладених у заяві позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову; забезпечення позову здійснюється з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; враховується збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявність зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, такий захід як забезпечення позову шляхом арешту спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; також враховується імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, при цьому вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Керуючись п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML 350, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WDC1660241A140498, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, реєстраційний номер АХ2727EМ, зареєстрований на імя ОСОБА_5;

В порядку забезпечення позову передати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час розгляду справи на відповідальне зберігання автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML 350, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WDC1660241A140498, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, реєстраційний номер АХ2727EМ, зареєстрований на імя ОСОБА_5;

В порядку забезпечення позову передати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час розгляду справи на відповідальне зберігання Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML 350, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WDC1660241A140498, тип ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРСАЛ-В, реєстраційний номер АХ2727EМ, зареєстрований на імя ОСОБА_5.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали надіслати особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя В.А. Єжов