Справа №303/1897/17
Ряд. стат. звіту - 26
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2017 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договору позики дійсним та стягнення боргу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору позики дійсним та стягнення боргу.

Позов мотивує тим, що 18.02.2014 року ОСОБА_4 під розписку отримала від позивача ОСОБА_1 гроші в розмірі 20 000 доларів США. Вказані кошти відповідач ОСОБА_4 зобовязалася повернути до 31.03.2014 року. Свої зобовязання за договором позики ОСОБА_1 виконав в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_4 взяті на себе зобовязання за договором позики грошових коштів від 18.02.2014 року належним чином не виконала, а тому зобовязана сплатити позивачу суму основного боргу в розмірі 532 000 гривень. ОСОБА_4 підтвердила наявність договірних відносин між нею та ОСОБА_1 щодо позики в сумі 20 000 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 532 000 гривень, про що свідчить її розписка.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задоволити його з підстав зазначених в позові, пояснивши суду, що відповідач безпідставно не повертає йому отримані в борг кошти. Вона не заперечувала, що не поверне кошти, однак не повертає і тому він змушений для захисту своїх прав звернутися до суду.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов також підтримав та просив суд задоволити його з підстав зазначених в позові та пояснив суду, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 була укладена розписка про отримання в борг останньою коштів, однак відповідач отримавши кошти від позивача не повертає їх останньому. Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином про причину неявки суд не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, пояснивши суду, що позов є необґрунтованим та безпідставним, так як договір позики укладається з моменту передання коштів чи речей, він є реальним договором і має містити дату його укладення. Також пояснив, що розписка не підтверджує укладення договору позики тобто при її укладенні не було дотримано істотних умов.

Суд перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що 18.02.2014 року ОСОБА_4 зобовязувалася повернути кошти взяті в борг у ОСОБА_1 в сумі 20 000 доларів США до 31.03.2014 року, що підтверджується розпискою від 18.02.2014 року.

Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин

справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1051 ЦК України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ні встановлено договором.

Як вбачається із змісту розписки від 18.02.2014 року предметом позики були кошти взяті в борг в сумі 20 000 доларів США, які позичальник ОСОБА_4 зобовязувалася повернути ОСОБА_1 в тій самій сумі у строк до 31.03.2014 року.

За своє суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК України, встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобовязання повернути суму позики у строк та порядку, що передбачені договором.

З цього питання викладена правова позиція ВСУ (у справі №6-63цс13 від 18.09.2013 року).

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів.

Також до цього зводяться правові висновки викладені у постанові ВСУ (у справі №6-1967цс15 від 11.11.2015 року).

Таким чином, враховуючи зміст розписки від 18.02.2014 року наданої ОСОБА_4 суд вважає, що вона є борговою в розумінні ст.ст. 1046-1050 ЦК України. Дана розписка містить зобовязання про повернення коштів взятих в борг, а також дату 18.02.2014 року.

Що стосується доводів представника відповідача ОСОБА_3 щодо спливу строку позовної давності по вимогам позивача, то суд виходить з наступного.

У відповідності до ст.256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якої це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Щодо позовних вимог відносно наданої розписки від 18.02.2014 року то борг ОСОБА_4 зобовязувалася повернути в строк до 31.03.2014 року, а отже порушене право ОСОБА_1 з якого слід обчислювати початок перебігу строку позовної давності є 1 квітня 2014 року, а з позовними вимогами ОСОБА_1 звернувся до суду 31.03.2017 року, що підтверджується відміткою на поштовому відправленні Укрпошти тобто в межах трьохрічного строку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання договору позики дійсним та стягнення боргу підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 610, 611, 612, 625, 1046-1050 ЦК України, суд,-

р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати договір позики, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 18 лютого 2014 року - дійсним.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 борг за договором позики від 18 лютого 2014 року в розмірі 532 000 (пятсот тридцять дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 - 5 320 (пять тисяч триста двадцять) гривень сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд.

Головуючий Ю.Ю.Куцкір