Справа № 362/11/16-ц
Провадження № 2/362/94/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

при секретарях: Кострубіцькій Т.М., Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за Кредитним договором № 50006063 від 03.12.2012 р., яка складається із основної суми заборгованості у розмірі 612303,15 грн., збитків у розмірі 89950,89 грн., штрафу в розмірі 123221,15 грн., пені у розмірі 1313,67 грн., трьох процентів річних у розмірі 8528,71 грн., інфляційних втрат у розмірі 7276,79 грн., а всього - 842594,36 грн. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 03.12.2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір № 50006063 (далі Договір), відповідно до умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредитні кошти в сумі 345119,13 грн., що на дату укладення Договору становило еквівалент в сумі 42180,29 доларів США, строком на 60 місяців, за змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки «Ауді», модель А4, 2012 року випуску, а відповідач зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит в повному обсязі, а також сплатити проценти передбачені умовами договору. В якості забезпечення виконання умов договору між ТОВ «Порше Мобіліті» та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу № 50006053 від 03.12.2012 р., за яким відповідачем було передано в заставу транспортний засіб марки «Ауді», модель А4, 2012 року випуску. У звязку із тим, що відповідач починаючи з квітня 2015 р. почав порушувати умови договору щодо виплати щомісячних платежів, сплачуючи їх з значним порушенням строків встановлених Графіком погашення кредиту утворилась заборгованість. Станом на 24.12.2015 р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 21187,81 грн. Позивач 19.05.2015 р. направив відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту та сплатити заборгованість. Вимога відповідачем була отримана 30.05.2015 р. та не виконана. Загальна сума основного боргу відповідача на день подачі позову становить 612303,15 грн. Також позивачу спричинено збитки, до яких відносяться витрати на юридичні послуги: а саме послуги ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» у сумі 14559,22 грн. з урахуванням ПДВ, послуги ТОВ «Юридична фірма «Вернер» в сумі 12000,00 гр. з урахуванням ПДВ. Позивач вважає, що має всі підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача відповідно до положень ст.22 ЦК України реальних збитків в розмірі 26559,22 грн. внаслідок неналежного виконання зобовязань. Також позивач поніс витрати на страхування предмету застави, які становлять з урахуванням ПДВ 63391,00 грн., а всього позивачу заподіяно збитки в розмірі 89950,89 грн. Вважає, що відповідач також має сплатити неустойку (штраф) за порушення умов договору відповідно до п.п. 3.3., який становить 69023,83 грн. Крім того підлягають стягненню з відповідача і штрафні санкції, передбачені п. 8.3. кредитного договору за порушення п.п. 5.2., 5.3., 5.4., 8.2 договору у розмірі 2429,45 грн. За порушення умов п. 8.4. договору щодо невиконання п.5.5 договору відповідач має сплатити штраф в розмірі 51767,87грн., а всього штрафних санкцій 123221,15 грн., пеню за порушення зобовязань за п.8.1 договору в розмірі 1313,67 грн. З урахуванням положень ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач просив стягнути також з відповідача 3% річних у сумі 8528,71 грн. та інфляційні втрати у сумі 7276,79 грн. Таким чином розмір заборгованості відповідача складається з основного боргу, основного боргу зі сплати додаткового кредиту, збитків, штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат і становить 842594,36 грн.

В ході судового розгляду позивач збільшив свої позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості відповідно до Кредитного договору № 50006053 від 03.12.2012 р., яка складається з основної суми заборгованості в розмірі 681143,42 грн.; збитків в розмірі 121795,38 грн.; штрафу в розмірі 120791,70 грн., пені в розмірі 1313,67 грн. три проценти річних в розмірі 392,36 грн.; інфляційні втрати в розмірі 1124,73 грн., а всього 926561,26 грн.

В судовому засіданні представник позивача збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав наведених в позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов та заяву про збільшення позовних вимог не визнав, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставним. У письмових заперечення та додаткових поясненнях зазначив, що дійсно між ТОВ «Порше Мобіліті» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 50006053 від 03.12.2012 р. та в якості забезпечення виконання зобовязань за договором укладено договір застави транспортного засобу марки «Ауді», модель А4, 2012 року випуску. Зазначив, що відповідач не отримував вимоги щодо дострокового повернення грошових коштів. Вказав, що представником позивача не надано жодного допустимого доказу, на підтвердження суми заборгованості, а саме не надано первинних облікових документів, оформлених відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні». Вважає надуманими твердження позивача щодо заборгованості та її розміру, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами. Витрати, зазначені позивачем в якості збитків не є такими в розумінні ст. 22 ЦК України, а відносяться виключно до витрат, понесених позивачем у звязку із розглядом справи. В свою чергу неправомірне, недоведене нарахування заборгованості спричинило і неправомірне нарахування штрафних санкції, пені та страхові виплати. За таких обставин представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено в судовому засіданні, та вбачається з письмових матеріалів справи, що 03.12.012 р. між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50006053 відповідно до умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредитні кошти в сумі 345119,13 грн., що на момент укладення договору є еквівалентом у сумі 42180,29 доларів США за курсом 8,1820 грн./долар США «КІБ» ПАТ «Креді ОСОБА_2» строком на 60 місяців зі змінною процентною ставкою і з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки «Ауді», модель А4, 2012 року випуску (а.с.13,14-43).

Відповідач за умовами договору взяв на себе зобовязання, зокрема, повернути грошові кошти та сплатити відповідні проценти за користування у порядку та спосіб, встановлений кредитним договором.

В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу № 50006053, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Предмет застави - транспортний засіб «Ауді», модель А4, 2012 року випуску (а.с.39-43).

Відповідно до п. 3.2.1.Умов кредитування, які є невідємною частиною кредитного договору № 50006053 від 03.12.2012 р., у випадку порушення боржником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту, на строк більше ніж 30 (тридцять) календарних днів, кредитодавець має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначив у судовому засіданні представник ТОВ «Порше Мобіліті», відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобовязання по сплаті обовязкових платежів, внаслідок чого виникла заборгованість та ОСОБА_1 нараховані штрафні санкції та пеня, встановлені як договором так і законом та на адресу боржника 19.05.2015 р. направлено вимогу (повідомлення) про дострокове повернення кредиту.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як зазначається в ч. ч. 1, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилає як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" розяснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Як зазначається в ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів

Приписами ст. 60 ЦПК України встановлено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому положеннями ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначають, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, зважаючи на предмет спору, доказуванню підлягає як наявність заборгованості так і її розмір.

Суд вважає, що документами, які підтверджують заборгованість мають бути не розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості складені кредитором, які є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом розміру грошових вимог відповідача до позивача, а первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін.

Однак, позивачем під час розгляду вказаної справи не надано суду ні розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 по вказаному кредитному договору №50006053 від 03.12.2012 р., ні первинних облікових документів, що позбавляє суд можливості зясувати та перевірити факт наявності заборгованості відповідача та її розміру.

Тобто, на підтвердження неналежного виконання взятих на себе зобовязань за договором представником ТОВ «Порше Мобіліті» не надано жодних доказів, які свідчать про наявність заборгованості ОСОБА_1 у звязку із невиконанням належним чином взятих на себе зобовязань щодо погашення кредиту у спосіб визначений за домовленістю сторін, а тому твердження позивача про існування заборгованості за вказані періоди не можуть бути прийняті до уваги.

Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку про відсутність порушень з боку відповідача та безпідставність вимог в частині стягнення основної суми заборгованості.

За положеннями ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача як і передбачених договором так і передбачених законом, а саме положеннями ст. 625 ЦК України штрафних санкцій, а також збитків відповідно до положень передбачених ст. 22 ЦК України слід зазначити таке.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи ту обставину, що суд не знайшов підстав для стягнення з відповідача основної суми заборгованості, а тому позовні вимоги про стягнення 3 % річних, інфляційні втрати та пені, які є похідними від позовних вимог про стягнення основної суми заборгованості, не підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення збитків суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В якості збитків представником ТОВ «Порше Мобіліті» зазначено витрати за надання юридичних послуг та витрати понесені зі сплати страхових платежів, що передбачено п. 5.6. кредитного договору.

Слід зазначити, що за умовами кредитного договору, в разі сплати таких платежів позичальник (відповідач) має компенсувати такі витрати в порядку п. 1.7.3, що не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.

Також не ґрунтуються на положеннях закону, виходячи зі змісту ст. 22 ЦК України, і вимога про стягнення в якості збитків витрати на надання юридичних послуг.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, згідно до положень ст. 11 ЦПК України.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст. 22,525,526,611,625,1054 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Кравченко Л.М.