Справа №463/390/17
Провадження №2/463/891/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Територіальної громади в собі Львівської міської ради, Рясне-Руської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до відповідачів про визнання за кожним з них в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 права власності:

на 3/10 частки квартири АДРЕСА_1, загальна площа якої становить 105,4 кв.м. та до якої належить комора в підвалі площею 12.5 кв.м.;

на 1/2 частини земельної ділянки (кадастровий номер :02:000:1758) для ведення садівництва, площею 0,0522 га, що розташована за адресою: Львівська область, Яворівський район, с/рада Рясне-Руська, садівниче товариство «Троянда»;

на 1/2 частини дачного будинку № 66, що знаходиться за адресою Львівська обл., Яворівський район, сільська рада Рясне-Руська, садівниче товариство «Троянда» з належними до нього господарським будівлями та спорудами.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 05.04.2014р. помер їхній батько ОСОБА_4, якому в тому числі належали згадані вище земельна ділянка, дачний будинок, а також 3/5 частки квартири. Спадкоємцями після його смерті були дружина ОСОБА_3, а також позивач ОСОБА_1, які уклали договір про поділ спадкового майна, згідно з яким все вище перелічене майно переходило у власність дружини померлого і їхньої матері ОСОБА_3 Однак, свідоцтво про право на спадщину видано лише спадкоємцю ОСОБА_1, а договір про поділ спадкового майна з незалежних від них причин не був зареєстрованим, у звязку з чим ОСОБА_3 не зареєструвала права власності на спадкове майно. Остання померла 27.02.2016р., після чого до складу спадщини увійшло майно, попередньо набуте спадкодавцем на підставі спадкового договору. Будучи єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3, звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, однак не взмозі отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавець за життя не зареєстрував права власності на належну їй майно. Така обставина виключає можливість оформлення спадкових прав в позасудовому порядку, у звязку з чим право власності просить визнати в судовому порядку.

В судове засідання позивачі не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Повноважний представник позивачів згідно договорів про надання правової допомоги від 25.10.2016р. адвокат ОСОБА_5 подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представники відповідачів в судове засідання не зявились повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивачів, на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 388/2016, заведеної після смерті ОСОБА_3, належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с.6), ОСОБА_4 помер 05.04.2014р., який в кінцевому був власником 3/5 частин квартири № 3 в будинку № 4а на вул. Кониського у м. Львові, що стверджується копією свідоцтва про право власності від 29.11.1996р. (а.с.8), копією нотаріально посвідченої угоди про зміну форми власності та визначення часток у спільній сумісній власності від 12.07.2005р. (а.с.10), та копією договору дарування 2/5 частин цієї квартири від 12.07.2005р. (а.с.11).

Крім того, відповідно до копії державного акту на право власності (а.с.13) та свідоцтва про право власності від 24.11.2010р. (а.с.14), ОСОБА_4 був власником земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0522 га, розташованої на території Рясне-Руської сільської Ради народних депутатів та дачного будинку № 66, розташованого за адресою Львівська обл., Яворівський район, с/рада Рясне-Руська, садівниче товариство «Троянда».

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної після його смерті (а.с.68-130), з заявою про прийняття спадщини звернулась позивач ОСОБА_1 (а.с.84). Інший позивач, ОСОБА_2 відмовилась від належної їй частки в спадщині на користь дружини померлого ОСОБА_3, про що подала нотаріусу відповідну заяву (а.с.70).

Відповідно до договору про поділ спадкового майна від 18.03.2015р., який посвідчено приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_6 за реєстровим № 118 (а.с.19), вище перелічене майно, яке є предметом спору у даній справі переходило у власність матері позивачів та дружини померлого ОСОБА_3

Остання померла 27.02.2016р., про що до матеріалів справи долучено копію відповідного свідоцтва (а.с.7).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3, єдиними спадкоємцями першої черги за законом є позивачі у справі, які подали нотаріусу відповідну заяву (а.с.1 спадкової справи № 388/2016).

Постановою державного нотаріуса від 23.02.2017р. (а.с.17 спадкової справи № 388/2016) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено, оскільки спадкодавцем ОСОБА_3 не було зареєстровано право власності на спірне майно.

Відповідно до розяснень, наданих Пленумом ВСУ в п. 23 Постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини, за правилами ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ч. 1 ст. 1268 ЦК України.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Обовязок спадкодавця за життя провести державну реєстрацію прав на нерухоме майно, виконання якого передбачалось Постановою КМУ від 27.02.1995р. № 150 «Про Концепцію розвитку житлово-комунального господарства в Україні» у даних правовідносинах лише засвідчує можливість розпорядження майном, однак не обмежує особу у праві на це майно, яке належить такій особі відповідно до актів цивільного законодавства та після смерті цієї особи переходить до спадкоємців.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Визнання права в цивільному законодавстві це спосіб захисту, який застосовується у випадку спору між субєктами цивільного права з приводу наявності чи відсутності правовідносин між сторонами і відповідно наявності чи відсутності цивільного права та цивільного обовязку. Однак, слід зазначити, що в силу ст. ст. 8, 55, 124 Конституції України, цей спосіб захисту може застосовуватись не тільки за наявності спору, але й при невизначеності правового стану майна. Такий спосіб захисту здійснюється на підставі предявлення позову про визнання права власності, який може поєднувати не тільки правову вимогу визначення наявності чи відсутності правовідносин, а ще й вимогу про наявність чи відсутність цивільних прав та обовязків щодо майна.

В даній справі спадкодавець ще за життя, отримавши право власності на спірне майно згідно договору про поділ спадкового майна, не вчинив дій щодо реєстрації права власності, чим обмежив своїх спадкоємців у праві прийняття спадщини.

Більше того, реєстрацію прав власності зобовязаний був здійснити нотаріус, яким посвідчено договір про поділ спадкового майна, однак як вбачається з постанови державного виконавця, останній з невідомих причин цього не зробив.

Оскільки така обставина не спростовує права власності спадкодавця, а лише виключає можливість оформлення позивачем своїх спадкових прав в позасудовому порядку, суд знаходить позовні вимоги підставними, та з метою захисту цих прав, ухвалює рішення про задоволення позову в повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212-215, 218,224-226 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 319, 321, 328, 1216, 1218, 1258, 1261 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на 3/10 частки квартири № 3 в будинку № 4а на вул. О. Кониського у м. Львові, загальна площа якої становить 105,4 кв.м. та до якої належить комора в підвалі площею 12,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 27.02.2016 року.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) право власності на 3/10 частки квартири № 3 в будинку № 4а на вул. О. Кониського у м. Львові, загальна площа якої становить 105,4 кв.м. та до якої належить комора в підвалі площею 12,5 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 27.02.2016 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на 1/2 частки земельної ділянки (кадастровий номер :02:000:1758) для ведення садівництва, площею 0,0522 га, що розташована за адресою Львівська область, Яворівський район, с/рада Рясне-Руська, с/г «Троянда» в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 27.02.2016 року.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) право власності на 1/2 частки земельної ділянки (кадастровий номер :02:000:1758) для ведення садівництва, площею 0,0522 га, що розташована за адресою Львівська область, Яворівський район, с/рада Рясне-Руська, с/г «Троянда» в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 27.02.2016 року.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на 1/2 частки дачного будинку № 66, що знаходиться за адресою Львівська обл., Яворівський р-н, с/рада Рясне-Руська, садівниче товариство «Троянда» з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 27.02.2016 року.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) право власності на 1/2 частки дачного будинку № 66, що знаходиться за адресою Львівська обл., Яворівський р-н, с/рада Рясне-Руська, садівниче товариство «Троянда» з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 27.02.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Личаківським районним судом м. Львова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Леньо С. І.