Провадження № 4-с/405/70/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2017 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.

за участю заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницький скаргу заявника ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, на бездіяльність посадових осіб органу примусового виконання, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 в порядку Розділу 7 ЦПК України звернувся до суду із скаргою на бездіяльність посадових осіб Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області під час примусового виконання рішення суду по справі №405/11641/13-ц від 25.06.2015 року. В обґрунтування скарги зазначив, що 25.06.2015 року рішенням апеляційного суду Кіровоградської області задоволено його позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконними вчинених дій з самочинного будівництва, зобовязано вчинити перелічені у виконавчому листі дії. 24.07.2015 року відкрито виконавче провадження із зазначеного рішення, предметом виконання було примусове виконання рішення шляхом: зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_4 в користуванні сходами до АДРЕСА_1; зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відновити сходи до АДРЕСА_2 та привести у первинний, придатний до використання стан; зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 демонтувати східці до АДРЕСА_3; зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 демонтувати двері з квартири АДРЕСА_4 на вулицю ОСОБА_5 та встановити вікно.

31.07.2015 року попереднім виконавцем, який відкрив виконавче провадження, було складено акт про факт не виконання вказаного судового рішення, встановлено, що боржники уникають виконання. У встановлені законом строки рішення не виконано. 07.10.2015 року ухвалою ВССУ відмовлено у касаційному оскарженні вищезазначеного рішення, вимоги апеляційного суду від 25.06.2015 року залишено в силі. 27.10.2015 року подано заяву про поновлення виконавчих проваджень у звязку з відсутністю підстав зупинення примусового виконання. 29.10.2015 року провадження було поновлено, але реального виконання не здійснено.

Вказав, що 08.12.2015 року він звернувся із заявою, якою вимагав: повідомити з яких підстав не виконано рішення, прийняти заходи юридичної відповідальності до боржників, здійснити повні, своєчасні та необхідні виконавчі дії по виконанню судового рішення, за наявності підстав або неможливості добровільного виконання боржниками рішення звернутись в суд із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення шляхом примусового знесення самочинного будівництва та відшкодування необхідних витрат, у випадку системного невиконання рішення вчинити заходи відповідальності та направити подання про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України, інформувати належним чином про всі заплановані заходи виконання рішення, забезпечити його (стягувача) особисто участь у заходах виконання, завершення провадження.

03.12.2015 року за його вимогою державним виконавцем було винесено постанову про примусовий привід боржника через правоохоронні органи, виконання доручено Кіровоградському ВП НП в Кіровоградській області на 23.12.2015 року, разом з тим, з матеріалів виконавчого провадження зясовано, що доручення державного виконавця не виконано, а відповідальність на боржників за ухилення від виконання не покладено. 22.01.2016 року Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ повідомлено, що в звязку з призначенням ОСОБА_2 на посаду першого заступника начальника ГУ ТУЮ Кіровоградської області, начальником Відділу та всіма державними виконавцями подано заяви про самовідвід.

29.02.2016 року він отримав постанову Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 24.02.2016 року про направлення матеріалів виконавчого провадження на виконання до ВПВР УДВС ГТУ юстиції у Дніпропетровській області.

Зазначив, що 29.03.2016 року він звернувся з заявами до ВПВР УДВС ГТУ юстиції у Дніпропетровській області з приводу виконання вимог ст.1 Закону України «Про виконавчу службу», ст.ст. 11, 12 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання рішення суду. 06.04.2016 року ВПВР УДВС ГТУ юстиції у Дніпропетровській області надано відповідь про те, що зміст рішення суду від 25.06.2015 року, яке підлягає виконанню, є незрозумілим і 01.03.2016 року на адресу боржників направлялася вимога в порядку ст.ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження». У звязку з чим, державним виконавцем до суду направлено заяву про розяснення рішення суду по справі № 405/11641/13-ц та повідомлено, що після отримання судового рішення буде прийнято рішення про подальше виконання у відповідності до вимог чинного законодавства, однак, до цього часу жодних дій з примусового виконання рішення суду не вжито.

Також вказав, що 14.09.2016 року ним на електронну адресу і звичайною поштою направлено інформаційні запити, повторні заяви про виконання вимог ст.ст.1, 3, 124, 129 Конституції України, ст.14 ЦПК України, ст.1 Закону України «Про виконавчу службу», ст.ст. 11, 12 Закону України «Про виконавче провадження» щодо здійснення своєчасних, повних та необхідних дій по примусовому виконанню судового рішення № 405/11641/13-ц від 25.06.2015 року, в яких також просив організувати примусове виконання без участі боржників, вирішити питання зміни способу і порядку виконання, накласти своєчасний арешт на нерухомість боржників з метою гарантій примусового виконання в подальшому, однак повторне звернення в розумні строки не було розглянуто, своєчасні заходи арешту і примусового виконання не вжито, відповідь не надано.

З огляду на зазначене, заявник ОСОБА_1 просить: 1) визнати бездіяльність посадових осіб оскаржуваного органу примусового виконання, створення тяганини, порушення строків виконавчого провадження, ілюзію організації і вжиття заходів з примусового виконання рішення від 25.06.2015 року, не виконання заявлених 22.03.2016 року, 29.03.2016 року, 15.09.2016 року ним як стягувачем вимог ст.ст.1, 11, 12, 30, 36, ч.1, 2 ст.75, 83, 90 Закону № 606, ст.1 Закону України «Про виконавчу службу», не вчинення своєчасних, повних та необхідних дій у встановлені строки по примусовому виконанню рішення №405/11641/13-ц від 25.06.2015 року; 2) зобовязати негайно винести постанову заборони відчуження, накладення арешту на квартиру АДРЕСА_5 (Кіровоград), у звязку з ухиленням від добровільного виконання боржниками з 24.07.2015 року, порушення строків виконання, необхідністю організації примусового виконання без участі боржників, з покладенням витрат будівельній організації знесення незаконної прибудови на боржників за рахунок майнових активів; 3) зобовязати виконати вимоги ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.14 ЦПК України, ст.1 Закону України «Про виконавчу службу», ст.ст.1, 11, 12, 30, ч.1, 2 ст.75, 83, 90 Закону України № 606-ХІV «Про виконавче провадження», здійснити своєчасні, повні та необхідні дії по примусовому виконанню судового рішення №405/11641/13-ц від 25.06.2015 року; 4) зобовязати у випадку наявності обставин ускладнення або неможливості виконання зобовязального рішення за вимогами ст.373 ЦПК України, ст.1, 2, 11, 36 Закону України «Про виконавче провадження» звернутися до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення шляхом примусового знесення самочинного будівництва та відшкодування необхідних витрат; 5) зобовязати реалізувати право стягувача особистої участі у всіх виконавчих діях, інформувати належним чином про вчинені заходи з виконання рішення, завершення провадження.

Ухвалою суду від 27.09.2016 року залучено до участі у справі за скаргою ОСОБА_1 до УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області на бездіяльність посадових осіб органу примусового виконання в якості заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 подану ним скаргу підтримав, посилаючись на обставини, викладені в скарзі, та у звязку із зміною обставин, встановлених під час судового розгляду, надав доповнення до скарги, в яких, крім заявлених раніше вимог, також просить скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 04.10.2016 року на підставі п.11 ч.1 ст.49, ч.3 ст.75 Закону України № 606-ХІV «Про виконавче провадження» як передчасну і незаконну; постановити окрему ухвалу в порядку ст.211 ЦПК на усунення існуючих системних порушень закону, недоліків в діяльності державного виконавця, причин та умов, що сприяли вчиненню порушення, поставити питання відповідальності винних осіб.

Субєкт оскарження - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областів судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 30.08.2017 року, причини не явки суду не відомі, раніше подавав письмові заперечення проти скарги, за якими просив відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1, крім того, будучи присутнім в судовому засіданні 08.06.2017 року представник субєкта оскарження ОСОБА_6 скаргу не визнав, просив відмовити заявнику в її задоволенні, також підтримав письмові заперечення Управління, відповідно до яких на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебували виконавчі провадження ВП 48198821, ВП 48198757 з виконання виконавчих листів Ленінського районного суду м.Кіровограда № 405/11641/13-ц від 20.07.2015 року про зобовязання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_4 в користуванні східцями до квартири АДРЕСА_6; з відновленням східців до квартири АДРЕСА_7 в м. Кіровограді та привести у первинний, придатний до використання стан; демонтувати східці до квартири АДРЕСА_8; демонтувати двері з квартири АДРЕСА_9 на вулицю ОСОБА_5 та встановити вікно.

Зазначені виконавчі провадження були відкриті 24.07.2015 року Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ та передані до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відповідно до постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження від 19.02.2016 року директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 01.03.2016 року виконавчі провадження ВП № 48198821, ВП № 48198757 були прийняті державним виконавцем до виконання, про що винесені відповідні постанови.

В процесі здійснення виконання вищезазначених виконавчих проваджень на адресу боржників була направлена вимога від 01.03.2016 року № 02.1-14/3104 в порядку ст.ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобовязано виконати вимоги виконавчих листів та надати докази виконання рішення суду.

На вимогу державного виконавця боржниками було надано листа, відповідно до якого рішення суду в частині зобовязання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_4 в користуванні східцями до кв.№17 в будинку №1 «б» по вул.В.Перспективна, - виконано. Також було зазначено, що в частині зобовязання ОСОБА_2, ОСОБА_3о. демонтувати східці до квартири АДРЕСА_10 «б» в м.Кіровограді та в частині зобовязання ОСОБА_2, ОСОБА_3 демонтувати двері з квартири АДРЕСА_10 «б» у м.Кіровограді на вул.В.Перспективну та встановити вікно, основним предметом являється квартира, як житлове приміщення, однак, відповідно до свідоцтва про право власності від 06.08.2014 року, витягу з ДРРПнНМ про реєстрацію права власності від 06.08.2014 року, а також постанови Верховного Суду України від 04.11.2015 року, у спільній власності боржників перебуває нежитлове приміщення, з ганком та сходами площею 41, 8 кв.м, а не квартира №4, до якої зобовязані демонтувати східці, двері та встановити вікно, таким чином відсутній предмет відносно якого необхідно здійснити певні дії, тим самим, було встановлено, що викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою та виникли обставини, які унеможливлюють його вимог боржником у повному обсязі, на підставі чого до Ленінського районного суду м.Кіровограда, а потім і до апеляційного суду Кіровоградської області було направлено заяву державного виконавця про розяснення рішення суду та на час розгляду заяви, виконавчі провадження були зупинені. За результатом розгляду заяви державного виконавця апеляційним судом Кіровоградської області від 02.08.2016 року, заяву державного виконавця про розяснення рішення суду було повернуто.

05.08.2016 року виконавчі провадження було поновлено та на адресу боржників була направлена вимога в порядку ст.ст.5, 11 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої останніх було зобовязано виконати вимоги виконавчих листів Ленінського районного суду м.Кіровограда №405/11641/13-ц від 20.07.2015 року та надати докази виконання рішення, в свою чергу, боржником було повідомлено про обєктивні причини неможливості виконати рішення суду, а також надано копії врученої 13.09.2016 року до суду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, однак, зазначене не перешкоджає подальшому провадженню виконавчих дій.

Крім того, 14.09.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 340 грн., яку направлено боржнику до виконання, а також направлено вимогу від 21.09.2016 року з попередженням щодо повторного накладення штрафу у разі не виконання вимог виконавчого документу в строк до 28.09.2016 року.

29.09.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень винесено повторно постанову про накладення штрафу у подвійному розмірі 680 грн., яка за вих. № 02.1-14/14191 від 29.09.2016 року направлена боржнику для виконання, а також, у звязку з тим, що жодних дій з боку боржника вчинено не було, 04.10.2016 року також складено подання в порядку ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 214 КПК України, ст. 382 КК України та направлено до Кіровоградського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом умисного невиконання та перешкоджання виконанню рішення суду.

Таким чином, з урахуванням положень п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» 04.10.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яка разом із оригіналом виконавчого документа 05.10.2016 року направлена до Ленінського районного суду м.Кіровограда.

Тим самим, відзначається, що державним виконавцем вживались всі можливі та передбачені чинним законодавством заходи для виконання судового рішення, зокрема: 1) на адресу боржників була направлена вимога від 01.03.2016 року №02.1-14/3104 в порядку ст.ст.5, 11 Закону України «Про виконавче провадження»; 2) до Ленінського районного суду м.Кіровограда була направлена заява державного виконавця про розяснення рішення суду; 3) державним виконавцем до апеляційного суду Кіровоградської області було направлено заяву про розяснення рішення суду; 4) державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп; 5) державним виконавцем було повторно винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 680 грн. 00 коп.; 6) складене подання в порядку ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» та направлене т.в.о. начальника Кіровоградського ВП ГУПН в Кіровоградській області, на підставі чого скарга є такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, судом відзначається, що 04 вересня 2017 року на адресу суду надійшло клопотання, підписане представником субєкта оскарження управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_6 про розгляд в судовому засіданні 06.09.2017 року клопотання про можливість участі представника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області під час розгляду даної справи в наступному судовому засіданні у режимі відео конференції.

Заявник ОСОБА_1 заперечував щодо зазначеного клопотання, просив продовжити розгляд його скарги в судовому засіданні, також зазначив, що представником субєкта оскарження не зазначено поважності причин неявки в судове засідання, призначене на 06.09.2017 року, представника субєкта оскарження, вважає що сторона зловживає своїми процесуальними правами.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Крім того, судом відзначається, що відповідно до ч.2 ст.158-1 ЦПК України клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції може бути подано не пізніше як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь.

Окрім того, стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікована Законом від 17.07.97 N 475/97-ВР , гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від 25 січня 2006 року № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, на підставі чого суд вважає, що заінтересовані особи не виявили бажання приймати участь в судовому засіданні при розгляді скарги ОСОБА_1

З огляду на зазначене, суд вважає, що представник субєкта оскарження не зявився в судове засідання, призначене на 06.09.2017 року без поважних причин, приймаючи також до уваги, що в попередньому судовому засіданні представник субєкта оскарження був присутнім та надавав заперечення щодо скарги, крім того, Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській областінаправлено до суду письмові заперечення на скаргу, суд вважає за можливе продовжити розгляд скарги ОСОБА_1 в судовому засіданні за даної явки осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши заявника ОСОБА_1, враховуючи заперечення на скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, дослідивши матеріали справи, а також матеріали виконавчих проваджень №№ВП 48198821, 48198757, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання.Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 11 Закону України Про виконавче провадження в редакції Закону №606-ХІV від 21 квітня 1999 року, чинного на час виникнення правовідносин, передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом також встановлено та матеріалами справи підтверджується, що уВідділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебували на примусовому виконанні два виконавчих провадження ВП №48198821 та ВП №48198757 з виконання виконавчих листів, виданих Ленінським районним судом м.Кіровограда у справі № 405/11641/13-ц від 20.07.2015 року про зобовязання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_4 в користуванні східцями до квартири АДРЕСА_6; з відновленням східців до квартири АДРЕСА_6 та привести у первинний, придатний до використання стан; демонтувати східці до квартири АДРЕСА_8; демонтувати двері з квартири АДРЕСА_9 на вулицю ОСОБА_5 та встановити вікно.

Зазначені виконавчі провадження були відкриті 24.07.2015 року Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ та передані до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відповідно до постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження від 19.02.2016 року директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_7 (Т.1 а.с. 158-160, 176-178).

01.03.2016 року виконавчі провадження ВП № 48198821 та ВП № 48198757 відповідно були прийняті державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_8 до виконання, про що винесені відповідні постанови (Т. 1 а.с. 91, 170, Т.2 а.с. 28-29).

01.03.2016 року та 05.08.2016 року на адресу боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 державним виконавцем були направлені вимоги № 02114/3104, № 02114/12660 в порядку ст.ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких останніх зобовязано виконати вимоги виконавчих листів Ленінського районного суду м.Кіровограда у справі № 405/11641/13-ц від 20.07.2015 року та надати докази виконання рішення суду в строк до 10.03.2016 року і 13.09.2016 року відповідно (Т.1 а.с. 172-174, 215-218).

Крім того, управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 17.03.2016 року направлено до Ленінського районного суду м.Кіровограда, а потім 21.06.2016 року і до апеляційного суду Кіровоградської області заяви державного виконавця Відділу про розяснення рішення суду, які були повернуті заявнику без їх розгляду по суті (Т.2 а.с. 37-46).

30.03.2016 року державним виконавцем Відділу винесені постанови про зупинення виконавчого провадження до розгляду заяви про розяснення рішення суду.

05.08.2016 року виконавчі провадження були поновлені.

14.09.2016 року державним виконавцем винесено постанови про накладення на боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 штрафу у розмірі 340 грн. за невиконання рішення суду.

29.09.2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень винесено повторно постанови про накладення штрафу на боржників у подвійному розмірі в сумі 680 грн. (Т.1 а.с. 231-234).

Крім того, 04.10.2016 року начальником відділу примусового виконання рішень винесено подання в порядку ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 214 КПК України, ст. 382 КК України та направлено до Кіровоградського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом умисного невиконання та перешкоджання виконанню рішення суду відносно боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (т.1 а.с. 235-238, т.2 а.с. 75-78)

Також, 04.10.2016 року державним виконавцем Відділу Ріга М.М. виконавчі провадження ВП № 48198821 та ВП № 48198757 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Ленінським районним судом м.Кіровограда у справі № 405/11641/13-ц від 20.07.2015 року,на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону №606-ХІV від 21.04.1999 року, - закінчено, про що винесено постанови, які, серед іншого, є предметом оскарження заявником (Т.1 а.с. 240-242, Т.2 а.с. 80-82), при цьому, як вбачається із змісту зазначених постанов підставою для їх винесення стало те, що жодних дій з боку боржників вчинено не було, що було підставою для складання постанови в порядку ст.89 Закону України «Про виконавче провадження», ст.214 КПК України, ст.382 КК України.

Вказані постановиразом із оригіналами виконавчих документів повернуті до Ленінського районного суду м.Кіровограда.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону №606-ХІV від 21 квітня 1999 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Виконання рішень, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється за умов, визначених статтею 75 Закону.

Згідно з ч.3 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Проте, відповідно до ч.1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 ст.75Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Як вбачається із змісту положень ст.ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження наділений широким колом повноважень.

Поряд з цим, судом відзначається, що за період з дня прийняття 01.03.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_8 виконавчих проваджень ВП №№48198821, 48198757 до виконання, і до дня закінчення виконавчих проваджень 04.10.2016 року, державним виконавцем не здійснено всіх передбачених Законом заходів, спрямованих на повне виконання рішення суду.

Так, частиною 3 ст.11Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону №606-IV, чинного на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища (п. 4); звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення (п. 8); викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції (п. 11); залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання (п. 12); вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження (п. 16); у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням (п. 18); у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача (п. 19).

Згідно з ч.2 ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення, яке зобов'язує боржника вчинити певні дії, здійснюється державним виконавцем за місцем проведення таких дій.

Вищезазначені заходи примусового виконання рішення державним виконавцем вжиті не були.

Зокрема, в запереченнях на скаргу заявника ОСОБА_1 субєкт оскарження зазначив про те, що викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою та виникли обставини, які унеможливлюють виконання його вимог боржником у повному обсязі, на підставі чого державний виконавець звернувся до Ленінського районного суду м.Кіровограда з заявою про розяснення рішення суду.

При цьому, судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 27 травня 2016 року заяву державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_8 про розяснення рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4, від імені якого виступає ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про припинення дій, які порушують право та усунення перешкод у користуванні власністю, визнання незаконним та не чинним рішення виконкому, визнання недійсним договору оренди, визнання незаконними дії, визнання права власності, зобовязання проведення ремонту та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, - повернуто для подання до належного суду, а саме: до суду, який виніс рішення, яким є апеляційний суд Кіровоградської області.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 02.08.2016 року заяву про розяснення виконавчих листів повернуто Управлінню ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області в особі відділу примусового виконання рішень, при цьому, із змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що підставою повернення заяви є неналежне її оформлення, а саме: в порушення вимог ч.1 ст.221 ЦПК України, Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області в особі відділу примусового виконання рішень просив розяснити резолютивну частину виконавчих листів, що не передбачено чинним законодавством.

Також встановлено, що в подальшому, державний виконавець, до суду з заявою про розяснення рішення суду. - не звертався.

Крім того, судом відзначається, що державним виконавцем ВПВР ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області направлялися на адресу боржників за виконавчими провадженнями вимоги про виконання вимог виконавчого листа Ленінського районного суду м.Кіровограда №405/11641/13-ц від 20.07.2015 року та зобовязано боржників у визначений державним виконавцем строк надати до Відділу докази виконання рішення суду, разом з тим, судом відзначається, що у встановлений державним виконавцем строк, останній не перевірив виконання боржниками рішення суду, а так само не направив відповідне доручення для проведення виконавчих дій та перевірки виконання боржниками рішення суду за територіальністю відповідному Відділу ДВС.

Окрім того, відзначається, що винесені державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.10.2016 року, є немотивованими, та в них відсутні обгрунтовані підстави за яких повернуті виконавчі листи, а так само відсутні факти неможливості організувати виконання рішення суду без боржників.

За таких обставин, суд не може погодитися з доводами суб'єкта оскарження про те, що примусове виконання виконавчих проваджень ВП №48198821 та ВП №48198757 з виконання виконавчих листів, виданих Ленінським районним судом м.Кіровограда у справі № 405/11641/13-ц від 20.07.2015 року, не може бути проведено без участі боржників, на підставі чого, на переконання державного виконавця, зазначені виконавчі провадження мають бути закінченими.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 ст.124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

В свою чергу, вирішуючи питання закінчення виконавчого провадження 04.10.2016 року державний виконавець ВПВР ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області не зясував, що питання формально покладеної ним відповідальності (накладення на боржників штрафу за невиконання рішення суду), не виключає зобовязань державного виконавця для вжиття інших заходів, направлених на всебічне і повне примусове виконання, в т.ч., організації примусу за відсутності боржників (ч.2 ст.75 Закону).

Крім того, Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження, зокрема, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися належними їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, на підставі чого, у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обовязків, передбачених ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону №606-IV, під час здійснення виконавчого провадження, зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема, звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (ст.377-1 ЦПК України), в свою чергу, зазначене питання державним виконавцем не розглядалося та не вирішувалося.

Більш того, як свідчать матеріали справи, заявник ОСОБА_1, як стягувач у виконавчих провадженнях, звертався до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявами щодо належного виконання судового рішення від 22.03.2016 року, 29.03.2016 року, 14.09.2016 року (Т.1 а.с.224-228), в т.ч., в заявах просив звернутися до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду у випадку відсутності добровільного виконання, а також просив організувати примусове виконання рішення суду без участі боржників, та зазначав також про готовність авансування необхідних витрат.

За правилом ч.2 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» №606-IV від 21.04.1999 року у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст.89 цього Закону і не пізніше пяти робочих днів з дня йог накладання повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом та вносить подання правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно з законом. При цьому, на боржника повторно накладається штраф в порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Компетенцію судів загальної юрисдикції щодо розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби визначено ст. 383 ЦПК України.

За нормою цієї статті Кодексу сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Правомірність своїх дій, рішень під час виконання судового рішення та відсутність порушення прав сторін виконавчого провадження доводить державний виконавець.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи ( ч.2 ст.387 ЦПК України).

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що виконавче провадження (ВП №48198821, ВП №48198757) з примусового виконання виконавчих листів №405/11641/13-ц, 2/405/2227/13, виданих 20 липня 2015 року Ленінським районним судом м.Кіровограда,проведено з порушенням Закону, а тому бездіяльність посадових осіб (державного виконавця Ріга М.М.) Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо порушення встановлених строків здійснення виконавчого провадження (ВП №48198821, ВП №48198757), не виконання заявлених стягувачем за виконавчими провадженнями ОСОБА_1 вимог ст.ст.1, 11, 12, 30, 36, ч.ч.1, 2 ст.75, ст.ст.83, 90 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21 квітня 1999 року в заявах від 22 березня 2016 року, 29 березня 2016 року, 14 вересня 2016 року при примусовому виконанні зазначених виконавчих листів слід визнати неправомірною, а постанови про закінчення виконавчого провадження від 04 жовтня 2016 року (ВП №48198821, ВП №48198757), винесені державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_8 такими, що підлягають скасуванню, з відновленням субєктом оскарження виконавчих проваджень, та, враховуючи, що з 05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, відповіднозобовязанням управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вжити передбачених зазначеним Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII заходів щодо примусового виконання судового рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25 червня 2015 року у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом виконавчими листами №405/11641/13-ц, 2/405/2227/13, виданими 20 липня 2015 року Ленінським районним судом м.Кіровограда, та Закону України «Про виконавче провадження», в т.ч. п.3 ч.2 ст.18, п.п.10, 19 ч.3 ст.18, ст.31, ст.63 Закону, забезпеченням участі стягувача за виконавчим провадженням ОСОБА_1 у вчиненні виконавчих дій.

Також судом відзначається, що відповідно до ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону №№606-ХІV від 21 квітня 1999 рокуарешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ч.3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення на все майно боржника або на окремі предмети.

В свою чергу, виконання рішень, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється за умов, визначених статтею 75 Закону.

У разі невиконання боржником рішення у встановлений державним виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до ст.89 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.

Крім того, як передбачено ч.1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону №№606-ХІV від 21 квітня 1999 року за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою, зокрема, про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Тобто, звернення до суду з такою заявою є правом, а не обовязком державного виконавця, при цьому не реалізація державним виконавцем цього права, не порушує прав стягувача, який відповідно до ст.36 Закону має не тільки право звернення з такою заявою до державного виконавця, але має й самостійне право звернення до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

З огляду на викладене, вимоги заявника ОСОБА_1 у скарзі щодо зобовязання державного виконавця негайно винести постанову про заборону відчуження, накладення арешту на квартиру АДРЕСА_5 та зобовязання звернутися до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, - задоволенню не підлягають.

Крім того, в поданій скарзі заявник ОСОБА_1 просив постановити окрему ухвалу щодо вчинених системних порушень посадовців Державної виконавчої служби.

Поряд з цим, судом відзначається, що відповідно до положень ст.211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов, тим самим, відзначається, що винесення окремої ухвали є правом, а не обовязком суду, та з огляду на викладене вище підстав для винесення окремої ухвали судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу заявника ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, на бездіяльність посадових осіб органу примусового виконання, - задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб (державного виконавця Ріга М.М.) Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо порушення встановлених строків здійснення виконавчого провадження (ВП №48198821, ВП №48198757), не виконання заявлених стягувачем за виконавчими провадженнями ОСОБА_1 вимог ст.ст.1, 11, 12, 30, 36, ч.ч.1, 2 ст.75, ст.ст.83, 90 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21 квітня 1999 року в заявах від 22 березня 2016 року, 29 березня 2016 року, 14 вересня 2016 року при примусовому виконанні виконавчих листів №405/11641/13-ц, 2/405/2227/13, виданих 20 липня 2015 року Ленінським районним судом м.Кіровограда, про зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_4 в користуванні східцями до квартири № 17 в будинку № 1 «б» по вул. В. Перспективна в м. Кіровограді; зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_3 відновити східці до квартири № 17 в будинку № 1 «б» по вул. В. Перспективна в м. Кіровограді та привести у первинний придатний до використання стан; зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_3 демонтувати східці до квартири АДРЕСА_11 «б» в м. Кіровограді; зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_3 демонтувати двері з квартири АДРЕСА_11 «б» в м. Кіровограді на вул. В.ОСОБА_5 та встановити вікно.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 04 жовтня 2016 року (ВП №48198821, виконавчий лист №405/11641/13-ц, 2/405/2227/13, виданий 20 липня 2015 року Ленінським районним судом м.Кіровограда, стягувач ОСОБА_1, боржник ОСОБА_2), винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_8

Визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 04 жовтня 2016 року (ВП №48198757, виконавчий лист №405/11641/13-ц, 2/405/2227/13, виданий 20 липня 2015 року Ленінським районним судом м.Кіровограда, стягувач ОСОБА_1, боржник ОСОБА_3), винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_8

Зобовязати управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вжити передбачених Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII заходів щодо примусового виконання судового рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25 червня 2015 року у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом виконавчими листами №405/11641/13-ц, 2/405/2227/13, виданими 20 липня 2015 року Ленінським районним судом м.Кіровограда, та Закону України «Про виконавче провадження», в т.ч. п.3 ч.2 ст.18, п.п.10, 19 ч.3 ст.18, ст.31, ст.63 Закону, забезпечити участь стягувача за виконавчим провадженням ОСОБА_1 у вчиненні виконавчих дій, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії щодо виконання виконавчих листів №405/11641/13-ц, 2/405/2227/13, виданих 20 липня 2015 року Ленінським районним судом м.Кіровограда, про зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_4 в користуванні східцями до квартири № 17 в будинку № 1 «б» по вул. В. Перспективна в м. Кіровограді; зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_3 відновити східці до квартири № 17 в будинку № 1 «б» по вул. В. Перспективна в м. Кіровограді та привести у первинний придатний до використання стан; зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_3 демонтувати східці до квартири АДРЕСА_11 «б» в м. Кіровограді; зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_3 демонтувати двері з квартири АДРЕСА_12 «б» в м. Кіровограді на вул. В.ОСОБА_5 та встановити вікно (стягувач ОСОБА_1, боржники ОСОБА_2, ОСОБА_3О.).

В іншій частині скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м.Кіровограда шляхом подачі протягом пяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Л.А. Іванова