Справа № 316/294/16-ц
Провадження № 2/316/12/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області,

у складі головуючого судді: Вільямовської Н.О.

за участю секретаря: Рябуха О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар, справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Херсон» про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1, в особі свого представника ОСОБА_2, який діє не підставі договору про надання правової допомоги звернувся до Енергодарського міського суду з позовною заявою до ТОВ ПАТ «Автоцентр-Херсон» (надалі Відповідач1) та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (надалі Відповідач 2), в якому зазначає, що позивач є власником автомобіля: «SKODA OCТАVIA A5» ANBIENTE 2008 року випуску, державний номерний знак: АР9837ВН, який було придбано у ПП «Елвіс» 22.08.2008 року.

Згідно умов експлуатації колісного транспортного засобу, автівка, повинна проходити технічне обслуговування. Відповідач 1 є офіційним дилером автомобілів SKODA в м. Херсон та Херсонській області, який здійснює продаж та сервісне обслуговування автомобілів цієї марки. ОСОБА_4 до гарантійних умов, автомобіль повинен проходити сервісне обслуговування згідно показників періодичності.

08.02.2014 р. для проходження чергового технічного огляду таобслуговування позивачем було передано автівку на гарантійнеобслуговування. ОСОБА_4 до акту-виконаних робіт №ЧП.0003201 від 08.02.2014р., наданим ФОП ОСОБА_3, ТОВ «Автоцентр Херсон» були виконані роботи, зокрема:

- зняття/встановлення зубчастого ременя ГРМ;

- зняття/встановлення натяжного ролика;

- інспекційний сервіс + запчастини, та інше.

31.10.2015р у процесі експлуатації автомобіля, при дотриманні усіх умов, які передбачені інструкцією з використання та експлуатації автівки, були виявлені недоліки, які виявились в пошкодженні двигуна, в наслідок обриву «шпильки ролика ГРМ». Все це сталось в результаті обломлення шпильки натяжного ролика ГРМ, що призвело до послаблення ременя газорозподільного механізму, і як наслідок деформація вісі коромисла, клапанів випуску та впуску.

Після настання події які мали місце 31.10.2015р. 06.11.2015р. евакуатором Відповідача 1 автівку позивача марки «SKODA OCТАVIA A5» ANBIENTE 2008 року випуску, державний знак НОМЕР_1 було доставлено до сервісного центру у м. Нова-Каховка.

Починаючи з 06.11.2015р. Відповідачі ухилялися від виконання обовязку по відновленню автівки при цьому, у розмовах як особистих так і телефонних, запевняючи, що вони виконають ремонтні роботи.

03.12.2015р. позивачем було надіслано претензію на адресу відповідачів в який зазначалось про здійснення ремонту а саме: «Строк встановлений Порядком здійснити гарантійний безкоштовний ремонт SKODA OCТАVIA A5 ANBIENTE 2008 року випуску, державний знак НОМЕР_2, а саме:двигун автівки SKODA OCТАVIA A5 ANBIENTE 2008 року випуску, державний знак НОМЕР_1; головку блоку циліндрів (клапанна група); ГРМ.

Всі ці вимоги позивача було проігноровано та не надано жодної відповіді.

28.01.2016р. було проведено автотоварознавче дослідження на предмет вартості матеріальної шкоди завданого позивачу, за участю уповноваженого представника відповідачів ОСОБА_4 до висновку за №74 від 28.01.2016р. було встановлено, що причиною обриву шпильки - перетяжка шпильки при заміні ролика, вартість матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля, в наслідок обриву шпильки натяжного ролика становить 48945 грн. 59 коп.

Заводом виробником рекомендовано здійснювати заміну комплекту газо-розподільчого механізму (до складу якого входить й натяжний ролик ременю ГРМ) кожні 180 000 км. Однак, даний випадок стався до спливу гарантійного строку на матеріали.

Приймаючи до уваги факт того, що даний випадок стався в період дії гарантійного строку на виконання робіт та матеріалів, після уточнення позовних вимог 04.10.2017 року в частині їх збільшення (а.с.3-5 т.2), посилаючись на законодавство та зазначаючи, що позивачу було завдано не лише матеріальної шкоди, а й моральної, яка виразилась: у душевних стражданнях з приводу ігнорування відповідачами законних вимог щодо ремонту автівки, хвилюванням повязаним з необхідністю проведення оцінювання ушкодження майна, його ремонту, емоційним дискомфортом повязаним з позбавленням можливості нормального використовування позивачем свого майна за призначенням, зверненням за допомогою лікаря терапевта. Крім того, Відповідачем жодних дій спрямованих на відшкодування шкоди в добровільному порядку не вчиняється, що в свою чергу й змусило позивача звернутись з позовом до суду, а передусім, у зв'язку з його юридичною необізнаністю звернутись за правовою допомогою до адвоката з метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів, тобто вчинити дії, які суттєво змінили звичний ритм його життя, просить суд стягнути солідарно з ТОВ «Автоцентр-Херсон» та ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі:48945,59 грн. вартість ремонту, 1500 грн. 00 коп. за актом виконаних робіт від 19.03.2016 р. Стягнути солідарно з ТОВ «Автоцентр-Херсон» та ФОП ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сумуморальної шкоди в розмірі 18583,92 грн., суму неустойки в розмірі 950036 грн. 39 коп.; витрати на правову допомогу в розмірі 9300 грн. та витрати повязані з доставкою на проведення дослідження та витрат:1000 грн. 00 коп. за проведення дослідження №74 від28.01.20016р., 400 грн.07 коп. витрати на пальне, 2600 грн. 00 коп (інші витрати).

В судовому засіданні позивач уточнені вимоги позовної заяви підтримав.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_2, вимоги уточненої 04.10.2017 року позовної заяви підтримав у повному обсязі, надав пояснення, які фактично збігаються зі змістом уточненої позовної заяви (а.с.3-5 т.2).

В судове засідання Відповідач 2: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності за присутності свого представника ОСОБА_5 (а.с.146), а також надав суду заперечення викладені у письмовому вигляді в яких, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість просить суд в задоволенні вимог позивачу відмовити у повному обсязі (а.с.147-148 т.1).

В судовому засіданні представник Відповідачів: ОСОБА_6, який діє на підставі письмової довіреності (а.с.61, 62 т.1) - позовні вимоги не визнав у повному обсязі, надав пояснення зазначивши на те, що гарантійні зобовязання на ремонт газорозподільного механізму (ГРМ) складають 3 місяці або шість тисяч кілометрів, позивач же звернувся через один рік і вісім місяців і після майже семи десяти тисяч кілометрів пробігу. Отже строк гарантійного обслуговування як зазначеного механізму так і самого автомобіля позивача давно сплив. А також, посилаючись на недоведеність причинно-наслідкового звязку між діями відповідачів та наслідками у вигляді поломки зазначеної позивачем, тобто факту завдання позивачу шкоди саме з вини відповідачів, вважає вимоги необґрунтованими, недоведеними належними доказами та просить суд в задоволенні вимог сторони позивача відмовити. Надавши суду пояснення також у письмовому вигляді.

Вислухавши пояснення, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку:

Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_4 до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно із ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

ОСОБА_4 до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу.

ОСОБА_4 до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ОСОБА_4 ч.2 ст.627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

ОСОБА_4 до ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року №1023-XII (далі - Закон №1023-XII), споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Пунктом 5 статі 1 Закону №1023-XII визначено, що гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов'язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв'язку з введенням її в обіг.

Згідно ч.1 ст.6 Закону №1023-XII продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Виробник (виконавець) зобов'язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативним документом або встановленого ним за домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку - протягом десяти років.

Перелік груп технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.6 Закону №1023-XII).

Згідно частин 1 та 2 ст.7 Закону №1023-ХІІ, виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк на комплектуючі вироби повинен бути не менший, ніж гарантійний строк на основний виріб, якщо інше не передбачено нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції. Гарантійні зобов'язання у будь-якому випадку включають також будь-які зобов'язання виробника (виконавця) або продавця, передбачені рекламою.

ОСОБА_4 до ч.1 ст.8 Закону №1023-XII у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Частиною 3 ст.8 Закону №1023-XII встановлено, що вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником.

Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги (ч.5 ст.8 Закону №1023-XII).

Частиною 9 ст.8 Закону №1023-XII передбачено, що при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк.

Гарантії якості товару та обчислення гарантійного строку визначені ст.ст. 675, 676 ЦК України.

Згідно ч.2 та ч.3 ст.675 ЦК України, договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Згідно приписів ст.676 ЦК України, гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу. Гарантійний строк, встановлений договором купівлі-продажу, продовжується на час, протягом якого покупець не міг використовувати товар у зв'язку з обставинами, що залежать від продавця, до усунення їх продавцем. Гарантійний строк продовжується на час, протягом якого товар не міг використовуватися у зв'язку з виявленими в ньому недоліками, за умови повідомлення про це продавця в порядку, встановленому статтею 688 цього Кодексу. Гарантійний строк на комплектуючий виріб дорівнює гарантійному строку на основний виріб і починає спливати одночасно з ним. У разі заміни товару (комплектуючого виробу) неналежної якості на товар (комплектуючий виріб), що відповідає умовам договору купівлі-продажу, гарантійний строк на нього починає спливати з моменту заміни.

Відносини між власниками (далі - Споживач) дорожніх транспортних засобів (далі - ТЗ) та суб'єктами господарювання, в тому числі тими, що здійснюють роздрібну торгівлю ДТЗ (далі - Продавець), підприємствами-виробниками ДТЗ (далі - Виробник) та виконавцями робіт із технічного обслуговування і гарантійного ремонту ДТЗ (далі - Виконавець) та поширюється на дорожні транспортні засоби, які підлягають реєстрації ДАІ МВС України визначається «Порядком гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів» затвердженого Наказом Міністерства промислової політики України № 721 від 29.12.2004 року (надалі Порядок № 721)

Так, згідно п.1 зазначеного Порядку № 721:

- гарантійний термін експлуатації це термін, протягом якого за умови дотримання Споживачем вимог експлуатаційної документації на ДТЗ гарантується його використання за призначенням і протягом якого Виробник (Продавець) виконує гарантійні зобов'язання. Призначення ДТЗ визначається у експлуатаційній документації, яка додається до нього;

- гарантійний ремонт - це комплекс операцій із відновлення справності і роботоздатності ДТЗ або його складових частин, які спричинені недоліками, протягом гарантійного терміну експлуатації ДТЗ. У цьому випадку використовуються виключно ті матеріали та запасні частини, що рекомендовані Виробником;

- технічне обслуговування - комплекс операцій з підтримання роботоздатності та справності ДТЗ при використанні його за призначенням протягом гарантійного терміну експлуатації. Перелік та обсяг операцій з технічного обслуговування, а також періодичність обслуговування встановлюються Виробником у експлуатаційній документації на ДТЗ, зокрема в Сервісній книжці або в документах, що її замінюють.

Крім того, в пункті 1 Порядку № 721 зазначено, що взаємовідносини Виробника, Продавця, Виконавця визначаються відповідними договорами. У разі відсутності договірних відносин між Виробником, Продавцем, Виконавцем щодо гарантійного ремонту ДТЗ гарантійний ремонт ДТЗ забезпечує Продавець.

Пунктом 2 Порядку № 721 визначено, що Гарантійні зобов'язання і гарантійний термін експлуатації ДТЗ встановлюються Виробником або Продавцем. Гарантійний термін, встановлений Продавцем, не може бути меншим, ніж встановлений Виробником.

У разі відсутності сервісних пунктів, які провадять технічне обслуговування і гарантійний ремонт реалізованих Продавцем ДТЗ, Продавець зобов'язаний самостійно забезпечити технічне обслуговування і гарантійний ремонт ДТЗ до вимог Виробника ДТЗ, що обумовлюється відповідним договором зі Споживачем.

Згідно п.18 Порядку № 721, технічне обслуговування протягом гарантійного терміну

експлуатації ДТЗ виконується для Споживача за плату, якщо інше не передбачено Виробником (Продавцем) чи умовами договору купівлі-продажу. Виявлені при цьому недоліки ДТЗ усуваються безоплатно у порядку, вказаному в розділі "Процедура гарантійного ремонту ДТЗ".

А в п.26 Порядку № 721 зазначено, що після виконання робіт із гарантійного ремонту Виконавець робить відмітку в Сервісній книжці про проведення гарантійного ремонту із зазначенням номера й дати оформлення наряду-замовлення, згідно з яким було виконано гарантійний ремонт.

Перелік робіт, які виконуються під час технічного обслуговування ДТЗ, зазначається в експлуатаційній документації ДТЗ, зокрема у сервісній книжці.

ОСОБА_4 до ст. 386 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст.1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

При цьому, статтею 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 р. (з подальшими змінами) потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна та робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

При цьому, обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Також, згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 р. (з подальшими змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

ОСОБА_4 до вимог ч.5 ст.10 Закону України «Про захист справ прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Крім того, за змістом ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Згідно статей 614, 623 ЦК України, для застосування такої відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу правопорушення: порушення зобовязання, збитки, причинний звязок між порушенням зобовязання та збитками, вина.

Згідно Постанови від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

А отже, сторона позивача повинна доказати факт заподіяння шкоди саме відповідачами та її розмір.

В судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб, позивачем було придбано в серпні 2008 року та згідно приймально-здаточного акту № 32 від 22.08.2008 року автомобіль технічно справен (а.с.21 т.2); Було видано сервісну книжку на автомобіль в якій зазначено умови проведення сервісного техобслуговування та згідно якої позивачем проводилось сервісне обслуговування автомобіля протягом 2008-2013 років (а.с.22-32 т.2). Також, встановлено, що строк гарантійного обслуговування автомобіля позивача становить два роки без обмеження пробігу. Згідно інформаційного листа ТОВ «Єврокар» вих..№384 від 03.06.2016 року, зазначено в пункті 3, що у ролика ГРМ та шпильки з ремонтного комплекту ГРМ (03G198119C) відсутній термін гарантійного пробігу (а.с.153 т.1)

Згідно п.5 Порядку № 721 - закінчення гарантійного терміну означає вичерпання дії

гарантійних зобов'язань Виробника (Продавця).

Отже, строк виконання гарантійних зобовязань, протягом якого ремонт автомобіля позивача виконується безоплатно - сплив у 2010 році.

Крім того, взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем), а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг регулюються «Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів» затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 № 615, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 17 грудня 2014 р. за № 1609/26386 (надалі Правила № 615). Згідно розділу 1 - Загальні положення Правил № 615 - ці Правила поширюються на субєктів господарювання, які надають послуги з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів та їх складових частин (систем) та на яких поширюються вимоги Технічного регламенту з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 липня 2013 року № 643 (далі - Технічний регламент).

Та згідно розділу 5 зазначених Правил № 615, обслуговування та ремонт проводиться на платній ослонові.

ФОП Агєєв проводив ремонт транспортного засобу ОСОБА_1 автомобіля «SKODA OCТАVIA A5» ANBIENTE 2008 року випуску, державний номерний знак: АР9837ВН, 08.02.2014 р. та 19.03.2016 р., на платній основі, що підтверджується актом виконаних робіт та приходними касовими ордерами (а.с.11 т.1, а.с.149-151 т.1), що не заперечувалось стороною позивача.

Отже, враховуючи зазначене, суд вважає, що стороною позивача не доведено, а стороною відповідача спростовано посилання на те, що відповідач виконував Гарантійне обслуговування транспортного засобу позивача.

Також, згідно ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем надано суду Висновок № 74 складеного 10.02.2016 року результатів експертного товарознавчого дослідження з питання висновку про вартість матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля (а.с.16-18 т.1), однак суд не бере до уваги наданий позивачем висновок як доказ, оскільки, згідно свідоцтва експерт ОСОБА_7, є судовим експертом по спеціальності 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів і вартості матеріального збитку, заподіяного власникові транспортного засобу», а для дослідження деталей транспортних засобів, та надання висновку в частині причини обрива шпильки ГРМ необхідно мати спеціальність 10.3.

У звязку з незгодою з наданим висновком однією зі сторін справи, судом на виконання вимог ст.143 ЦПК України, за клопотанням сторін, з метою зясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, техніки, тощо, було призначено судову авто технічну експертизу (а.с. 204 т.1), однак у звязку з тим, що не було надано у тому числі обєкт дослідження, відповідна на нього документація, не сплачено витрати з виконання дослідження (а.с.210, 217 т.1), експертиза проведена не була.

В судовому засіданні позивачем було зазначено про неможливість проведення експертизи, у звязку з тим, що деталі необхідні для її проведення у нього не збереглися.

А отже, суд позбавлений можливості надати оцінку наявності або відсутності вини в завданні шкоди позивачу зі сторони відповідачів, оскільки причину поломки транспортного засобу не встановлено.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

ОСОБА_4 до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що уточнені вимоги позивача задоволенню не підлягають у повному обсязі, оскільки стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів заподіяння шкоди позивачу зі сторони відповідачів та розміру завданої шкоди, крім того не доведено обовязку зі сторони відповідачів провести ремонт транспортного засобу позивача в рамках гарантійного терміну, при цьому стороною відповідача доведено суду відсутність такого зобовязання.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 3 8, 10, 11, 15, 12, 14, 57-60, 179, 208, 209, 212-215, 218, 292, 294, 296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Херсон», про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Енергодарський міський суд Запорізької області до апеляційного суду Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. О. Вільямовська