Категорія 30 Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої : Копаничук С.Г.

Суддів: Оніщука В.В. ,Сала Т.Б.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідачів : ОСОБА_3 ,ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер - Пром», ОСОБА_6, приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія», за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок вчинення злочину, за апеляційними скаргами приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК»), ОСОБА_5 на рішення Вінницького міського суду від 26.04.2017 року,-

В с т а н о в и л а :

У червні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 21.11.2013р. біля 10.00 год. водій ОСОБА_6, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1 з напівпричепом марки «VAN HOOL 3В2001» д.н. НОМЕР_2, що належить ТОВ «Інтерпром», рухаючись по автодорозі Вінниця-Шпиків-Комаргород Тиврівського району , порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення із його автомобілем НОМЕР_3, який рухався попереду у попутному напрямку. Внаслідок зіткнення його автомобіль був викинутий на зустрічну смугу руху ,де в свою чергу зіткнувся із автомобілем НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_8 ,який рухався назустріч. Внаслідок зіткнення транспортні засоби було значно пошкоджено, він отримав тілесні ушкодження і його госпіталізовано в Тиврівську ЦРЛ, після чого у Вінницьку обласну лікарню ім. М. Пирогова, де позивач проходив курс стаціонарного лікування в торакальному і травматологічному відділенні з 22.11.2013р. по 25.12.2013р. та лікувався амбулаторно за місцем проживання з 26.12.2013р. по 22.02.2014р.

Вироком Вінницького міського суду від 29.12.2015року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Цивільні позови потерпілих про відшкодування заподіяної шкоди задоволено частково. Однак, ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 07.04.2016 року вирок в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасовано та направлено в цій частині на новий розгляд.

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №177 від 22.01.2014 р. розмір заподіяної шкоди в результаті пошкодження автомобіля «ВАЗ-21110» в ДТП становить 41400 грн. ОСОБА_5 зазначив ,що за евакуацію пошкодженого автомобіля з місця ДТП ним сплачено 500 грн., за транспортування пошкодженого автомобіля з майданчика Тиврівського РВ до місця його зберігання в м. Вінниці сплачено 1100 грн. ,витрати на лікування становлять 8503,04 грн. Внаслідок ДТП він пережив сильний стрес, надзвичайний переляк за своє життя та здоров'я, постійно, починаючи з 21.11.13 р. по 22.02.2014 р., впродовж трьох місяців терпів фізичні болі внаслідок отриманих чисельних травм.

Змінюючи та уточнюючи позовні вимоги, остаточно просив стягнути на його користь : з ТОВ «Інтер - Пром» у відшкодування матеріальної шкоди 19 795,97 грн. ,у сумі що перевищує ліміт відповідальності страховика, 1100 грн. - за транспортування пошкодженого автомобіля після ДТП , у відшкодування моральної шкоди - 35000 грн. ; з ПрАТ «УПСК» - 4311,71 грн. у відшкодування витрат на лікування, 16 310грн. у відшкодування шкоди за пошкоджений автомобіль; з ОСОБА_6 - 5000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу в кримінальному процесі ; з відповідачів - 10 000 грн. процесуальних витрат на правову допомогу та 1761,60 грн. за проведення судової автотоварознавчої експертизи, виходячи із принципу пропорційного розподілу.

Ухвалою Вінницького міського суду від 15.11.2016 року до участі в справі в якості відповідача було залучено ПрАТ «УПСК» та в якості третьої особи дружину позивача - власника авто ОСОБА_7

Рішенням Вінницького міського суду від 26.04.2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Інтер -Пром» на користь ОСОБА_5 19795,97 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 1100 грн. у відшкодування витрат по транспортуванню автомобіля, 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, 5569 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу, 981,04 грн. у відшкодування витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 5000 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні.

Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_5 4311,71 грн. у відшкодування витрат на лікування, 16 310 грн. у відшкодування шкоди за пошкоджений автомобіль, 4431 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу та 780,56 грн. у відшкодування витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Стягнуто з ТОВ «Інтер -Пром» на користь держави судовий збір в розмірі 1280 грн.

Стягнуто з ПрАТ «УПСК» на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 640грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ «УПСК» просить зазначене рішення в частині стягнення з них коштів скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а по справі ухвалити в цій частині нове рішення, яким у позові до них відмовити. Зазначили ,що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним, так як вони не перебувають з позивачем в деліктних стосунках ,а за стягненням відшкодування за шкоду заподіяну здоров'ю ні позивач, ні страхувальник ,відповідно до умов страхового договору та Закону не звертались ; не зазначили які порушення допустила страхова компанія ,що стали підставою для стягнення додаткових коштів у вигляді страхового відшкодування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить зазначене рішення в частині стягнення на його користь моральної шкоди скасувати через порушення судом норм матеріального права, а по справі ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю. Зазначив ,що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним, так як суд не повністю врахував обставини заподіяння йому моральної шкоди, які навів поверхово , в повній мірі не оцінив тяжкість спричиненого болю ,страждань та вимушених змін, внаслідок чого висновок та рішення суду щодо розміру моральної шкоди є несправедливим і незаконним.

Відповідно до ст. ст. 303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Рішення в частині задоволених вимог про відшкодування матеріальної шкоди ТОВ «Інтер -Пром» не оскаржуються, тому в силу ч.1 ст.303 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядаються.

Заслухавши доповідача, осіб, що брали участь в справі, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі доводи є частково обґрунтованими, а скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що 21.11.2013 року ОСОБА_6, керуючи автомобілемНОМЕР_5 з напівпричепом марки «VAN HOOL 3В2001» д.н. НОМЕР_2, що належать ТОВ «Інтерпром» , рухаючись по автодорозі Вінниця-Шпиків-Комаргород Тиврівського району , порушив правила дорожнього руху допустив зіткнення із автомобілем НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5

Вироком Вінницького міського суду від 29.12.2015року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання , задоволено цивільний позов позивача. У апеляційній інстанції вирок в частині цивільного позову було скасовано та направлено в цій частині на новий розгляд. Ухвалою Вінницького міського суду від 16.05.2016 року позовну заяву ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Інтерпром» на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УПСК» відповідно до страхового полісу №АС1760233 від 27.08.2013 року.

Згідно з висновком експертизи від 22.01.2014 року, проведеної в рамках розслідування кримінального провадження, розмір матеріального збитку, заподіяного власникові автомобіля «ВАЗ-21110» становить розмір його середньої ринкової вартості - 41400 грн. ,оскільки проведення ремонтно відновлювальних робіт цього авто після ДТП, що складає суму 70 449,36 грн. , є недоцільним.

З даним позовом ОСОБА_5 звернувся до суду 22.06.2016 року .

ПрАТ «УПСК» було залучено до участі в справі в якості відповідача 16.11.2016 року і , в межах ліміту відповідальності за полісом з ТОВ « Інтер -Пром», виплатило позивачу страхове відшкодування витрат на лікування - 4191,33 грн , 30.11.2016 року - 13 764 грн. регламентної виплати в зв'язку з стійкою втратою ним працездатності ,а також 24.11.2016 року на підставі страхового акту №ОЦ16 виплатило 33690 грн. страхового відшкодування за пошкоджене авто дружині позивача ОСОБА_10 ,як власниці.

Відповідно до висновку призначеної судом автотоварознавчої експертизи від 08.02. 2017 року, розмір матеріального збитку власника , заподіяного пошкодженням в ДТП автомобіля «ВАЗ-21110» з врахуванням зносу складає 69 795,97 грн. , при ринковій вартості авто станом на час проведення експертизи 107 882 грн.

Залишкова вартість авто даною експертизою не встановлена, оскільки вартість експертизи ,що судом була покладена на ТОВ «Інтерпром»,останнім не сплачена.

Постановляючи рішення у справі суд першої інстанції вірно виходив з того ,що вина заподіювача шкоди підтверджена вироком суду ,що набрав законної сили ,а тому позивач, відповідно до загальних положень ЦК України про відшкодування шкоди , ст.ст.,979,1172,1187,1194 ЦК України ,ст.ст.22,23,26 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право отримати повне відшкодування заподіяної злочинними діями по порушенню правил дорожнього руху матеріальної і моральної шкоди за своїм вибором - від заподіювача (ОСОБА_6 ) чи особи, відповідальної за заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки ( ТОВ «Інтер Пром») .Тому суд , зважаючи на вимоги позивача до конкретних відповідачів та обставин наявності трудових відносин у заподіювача з ТОВ «Інтер Пром»,а також укладеного останнім договору страхування цивільно-правової відповідальності з ПрАТ «УПСК», вірно дійшов висновку про необхідність повного відшкодування шкоди, зокрема з страховика ПрАТ «УСПК» у межах ліміту відповідальності за договором страхування та з відповідальної особи ТОВ «Інтер Пром» - в розмірі, що перевищує ліміт .

Разом з тим ,з врахуванням наведених обставин, з висновком суду про стягнення з ПрАТ«УСПК» додатково у відшкодування матеріального збитку 16 310 грн. за пошкоджений автомобіль погодитись не можна , оскільки суд невірно застосував норми права і у цій частині доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу .

Правовідносини між позивачем і ПрАТ «УСПК» не є деліктними ,а є похідними від укладеного ТОВ «Інтерпром» договору про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності та регулюються його положеннями, відповідними статтями ЦК України, ЗУ України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже ,зобов'язання страхової компанії перед третьою особою по відшкодуванню шкоди відбувається в порядку на підставах та у розмірах передбачених страховим полісом та законодавством про страхування.

Позивач та відповідач не надали суду тексту укладеного між ними договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ,з умов якого вбачався обов'язок страхувальника здійснювати страхове відшкодування лише в розмірі суми вказаної в страховому акті. З наданого суду полісу також зазначене не вбачається.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно якого, якщо транспортний засіб вважається знищеним його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У пункті 15 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено: якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

На момент пошкодження вартість відновлювального ремонту автомобіля «ВАЗ-21110» - 70449,36 грн. перевищувала його ринкову вартість - 41400 грн., ,відтак проведення відновлювального ремонту було економічно недоцільним ,а тому розмір шкоди визначається з ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження -41400 грн. , що вбачається з висновку експертизи від 22.01.2014 року (а.с.35-39)

Та обставина ,що автомобіль являвся знищеним вбачається також із страхового акту, де вартість відновлювального ремонту на час пошкодження перевищувала ринкову вартість авто (а.с.180)

Дружина позивача ОСОБА_7 ,що є власницею автомобіля , 24.11.2016 року отримала від ПрАТ «УСПК» 33 630 грн. страхового відшкодування заподіяного збитку. Разом з тим, колегія суддів вважає, що страховик не в повному обсязі виплатив страхове відшкодування, оскільки проведена ним страхова виплата в 33630 грн. не покриває заподіяну шкоду в розмірі 41 400 грн., що не перевищує ліміт відповідальності страховика в 50 000 грн. при 0 франшизі , а тому на користь позивача підлягає стягненню недоплачена частина страхового відшкодування у вигляді різниці між фактичним розміром шкоди і проведеною страховою виплатою в розмірі 7770 грн. (41 400 грн. - 33 630 грн. )

Суд же ,ухвалюючи рішення в частині стягнення на користь позивача коштів з ПрАТ «УСПК» ,зазначене до уваги не взяв ,стягнувши зі страховика на користь ОСОБА_5 16 310 грн. різниці між проведеною страховою виплатою і лімітом відповідальності страховика. При цьому виходив із розміру шкоди ,визначеної експертним висновком від 08.02.2017 року , не як за знищене на момент пошкодження авто - з його ринкової вартості на момент пошкодження (41400 грн.) ,а як за пошкоджене - у вигляді вартості його відновлювального ремонту з врахуванням зносу - 69 795,97 грн. ,що не передбачено чинним законодавством.

В той же час позивач не надав і матеріали справи не містять даних про вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин доводи апеляційної скарги ПрАТ «УСПК» частково заслуговують на увагу, а рішення суду у частині розміру стягнення з ПрАТ «УСПК» 16 310 грн. підлягає зміні з ухваленням нового - про стягнення на користь позивача 7770 грн . страхового відшкодування.

Посилання страховика на те, що страховим звітом визначений інший розмір шкоди ,за яким проведена виплата ,не може братися до уваги, оскільки як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України у справі №910/7163/14 від 15.04.2015 року, звіт є лише попереднім оціночним документом ,що визначає можливу ,але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Колегія суддів вважає підставними також доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про необґрунтованість висновку суду щодо розміру стягнутої на його користь моральної шкоди.

Відповідно до вимог чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відшкодовуючи ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 5000 грн. суд не навів, у чому полягає завдана позивачеві моральна шкода, не дав оцінку конкретних обставин ,з урахуванням яких визначив розмір її відшкодування ,а відтак формально обмежився перерахуванням обставин ,які він враховував при визначенні розміру моральної шкоди.

Проте як вбачається з пояснень позивача, які узгоджуються з матеріалами справи, останній відчував фізичний біль та страждання, яких зазнав у зв'язку з каліцтвом та ушкодженням здоров'я ; у душевних стражданнях, яких зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього та у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням його майна.

В результаті ДТП ОСОБА_11 отримав численні тілесні ушкодження ,поєднану травму тіла у вигляді закритої травми грудини, перелом з першого по восьме ребро справа, правосторонній гемоторакс, забій правої легені, забій серця, закритий уламковий перелом лівого наколінника зі зміщенням, садна лівого колінного суглобу, постгеморагічну анемію 2 ступеня, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судово - медичної експертизи. В результаті цього він безперечно відчував сильний фізичний біль та поніс тривалі страждання ,оскільки тривалий час - з 21.11.2013 року по 22.02.2014 року перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, йому встановлено 3-тю групу інвалідності та 40 % втрати професійної працездатності .

Колегія суддів вважає що глибина, тривалість, ступінь та наслідки перенесеного фізичного болю та страждань позивача дають підстави розцінювати розмір стягнутої судом моральної шкоди, як недостатній для її відшкодування.

Крім того, колегія суддів вважає, що позивач зазнав також душевних страждань у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього ,тобто, в результаті злочинних дій відчував психічний стрес ,визнаний потерпілим у кримінальній справі, поніс душевні переживання , в тому числі через вимушені зміни у його житті - необхідність відстоювати свої права, неможливість вести звичний спосіб життя. Вказане витікає з пояснень ОСОБА_11 та підтверджується матеріалами справи, вироком Вінницького міського суду від 29.12.2005 року, ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 03.02.2016 року що узгоджуються між собою.

Колегія суддів переконана ,що ОСОБА_11 переніс душевні страждання і у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням його майна ,оскільки вказане підтверджується висновками експертизи відповідно до яких автомобіль ,що зареєстрований на його дружину ,є фактично знищеним. В результаті це привело позивача до значної матеріальної втрати ,вимушених змін у його звичному житті, неможливість користуватись автомобілем для забезпечення побутових потреб сім'ї та для відпочинку .Вказане підтверджується поясненнями позивача та не спростовано відповідачами.

Суд ці обставини не навів і в повній мірі при визначенні розміру шкоди не оцінив, тому доводи скарги щодо цього колегія вважає підставними.

Оцінюючи викладене , характер та наслідки кримінального правопорушення, потерпілим у якому є позивач , глибину , тривалість , ступінь його фізичних та душевних страждань, неможливість вести звичний спосіб життя та вимушеність змін у ньому , вимоги розумності та справедливості ,колегія суддів вважає, що адекватним розміром відшкодування заподіяної моральної шкоди позивачу являється сума у 20 000 грн. ,а рішення суду в цій частині підлягає зміні .

Разом з тим, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги ПрАТ «УПСК» щодо незаконності стягнення судом страхового відшкодування вартості лікування в розмірі 4 311,71 грн .Вартість лікування в сумі 8 503,04 грн. підтверджується наданими позивачем медичними та розрахунковими документами (а.с.57-77), не перевищує передбачений полісом ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну здоров'ю у 100 000 грн., а ПрАТ «УПСК» виплатило позивачу страхове відшкодування цих витрат в розмірі лише 4191,33 грн. Докази того, що позивач звертався до страховика за виплатами не на повну суму витрат , страховиком не надані і в матеріалах справи вони відсутні.

Оскільки судом першої інстанції допущено невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, відповідно до вимог ч. 1 п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України ухвалене в справі рішення підлягає частковому зміні, з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду від 26.04.2017 рокув частині стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_5 страхового відшкодування матеріальної шкоди змінити , замість «16 300 грн.» вказати «7770 грн.».

Рішення Вінницького міського суду від 26.04.2017 рокув частині стягнення з ТОВ «Інтер Пром» на користь ОСОБА_5 моральної шкоди змінити, вказавши замість «5000 грн.» - «20 000 грн.»

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Копаничук С.Г.

Судді: Оніщук В.В.

/підписи/

Сало Т.Б.

Згідно з оригіналом:

Суддя: Копаничук С.Г.