Дата документу 02.06.2017
Справа № 320/2786/17-ц
Провадження № 2/320/2190/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2017 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Ковальової Ю.В.

за участю секретаря: Черемісіної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, розташованого в м. Мелітополі Запорізької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В позові зазначено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких вони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини.

В судове засідання позивач не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, оскільки в теперішній час він не працює, будь-якого джерела доходу не має, тому згоден сплачувати аліменти в розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого 16 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 16 липня 2013 року складено відповідний актовий запис № 202.

Згідно довідки з місця проживання, позивач мешкає в будинку № 10 по вул. Трудова в с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, разом з нею мешкає неповнолітній син ОСОБА_3.

Таким чином, судом було встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання доньки.

Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 27 Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Згідност. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення,суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги те, що відповідач добровільно не надає позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, інших неповнолітніх дітей у нього немає, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться, відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів саме у твердій грошовій сумі, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина у розмірі 1 000грн., щомісячно, починаючи з 21.04.2017 до досягнення дитиною повноліття.

Надані відповідачем копії податкових деклараці й про майновий стан і доходи за 2016 рік та 1 квартал 2017 року в якості обґрунтування своєї позиції щодо можливості сплати ним лише 800 грн. аліментів суд сприймає критично, оскільки відсутність доходів у суб»єкта підприємницької діяльності суперечить суті провадження бізнесу (ділової мети), до того ж, незважаючи на заявлену відповідачем відсутність доходу, він згоден сплачувати аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно, що саме по собі є суперечливим. Крім того, відповідачем не зазначено взагалі джерела доходів, за рахунок яких він живе та планує сплачувати аліменти в розмірі 800 грн.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 15, 57, 59, 60, 107, 197, 208, 212 215, 367 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (однієї тисячи) гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з 21 квітня 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

В решті позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.В.Ковальова