АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/637/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шевченко Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій В.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційними скаргами ОСОБА_5 та Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Солом'янського районного суду від 19 листопада 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ПАТ «Родовід Банк» звертаючись до суду з вищевказаним позовом обґрунтовував свої вимоги тим, що 25 квітня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_9 укладено договір про іпотечний кредит № 77.2/ІЖ-129.08.1, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 510 000 гривень зі сплатою 10,9 % річних в порядку та умовах, визначених договором. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором 25 квітня 2008 року ВАТ «Родовід Банк», ОСОБА_9 та ОСОБА_9 уклали договір поруки. Також 25 квітня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», ОСОБА_9 та ОСОБА_10 укладено договір поруки, за якими ОСОБА_5 та ОСОБА_7зобов'язалася перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання боржником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором про іпотечний кредит та додатковими угодами до нього.

У зв'язку з неналежним виконанням умов договору про іпотечний кредит, утворилася заборгованість, яка станом на 25 вересня 2015 року складає 1 177 544,68 гривень, відтак банк звернувся до суду з даним позовом та просив його задовольнити.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2016 року, позов Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості було задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 77.2/ІЖ-129.08.1 від 25 квітня 2008 року у сумі 940 794,52 гривень.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 77.2/ІЖ-129.08.1 від 25 квітня 2008 року у сумі 940 794,52 гривень.

У іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 листопада 2016 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

Відтак звертаючись до суду з апеляційною скаргою, позивач ставив питання про його скасування та ухвалення нового про задоволення позову у повному обсязі. Вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідач ОСОБА_5 звертаючись до суду з апеляційною скаргою ставила питання про скасування рішення та постановлення нового про відмову в частині позовних вимог заявлених банком до неї. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу, проти апеляційної скарги ОСОБА_5 заперечував.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_5, проти апеляційної скарги банку заперечував.

Інші учасники судового розгляду будучи належним чином повідомленими про розгляд справи повторно не з'явилися у судове засідання.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом при розгляді справи встановлено, що 25 квітня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_9 укладено договір про іпотечний кредит № 77.2/ІЖ-129.08.1. за умовами якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 510 000 гривень зі сплатою за користування кредитом 10,9 % річних зі строком погашення не пізніше 25 квітня 2038 року у порядку, на умовах та в строки, визначені договором.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 25 вересня 2015 року у ОСОБА_11 утворилася заборгованість за кредитним договором, яка склала 1 177 544,68 гривень., з яких: 485 119, 03 гривень - сума поточної заборгованості за кредитом, 20 150, 88 гривень - сума простроченої заборгованості за кредитом, 4 742,51 гривень - сума поточної заборгованості за процентами за кредитом, 283 105,92 гривень - сума простроченої заборгованості за процентами за кредитом, 13 538,54 гривень - сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 198 356,22 гривень - сума пені за несвоєчасне погашення процентів за кредитом, 9 554,85 гривень - сума інфляційних втрат від простроченого кредиту, 139 026,28 гривень - сума інфляційних втрат від суми прострочених процентів за кредитом, 1 502,46 гривень - сума 3 % річних від суми простроченого кредиту, 22 447,99 гривень - сума 3 % річних від суми прострочених процентів за кредитом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в частині солідарного стягнення на користь банку грошових коштів в розмірі 940 794,52 гривень зазначав, що відповідачами належним чином не виконано взяті на себе зобов'язання у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, вказував на те, що банком пропущено строк позовної давності та враховуючи заяву ОСОБА_5 про застосування строків позовної давності щодо періодичних платежів, оскільки останній платіж було здійснено 21 березня 2011 року, а позивач звернувся до суду з даним позовом 10 липня 2015 року. У той час, як загальні та спеціальні строки позовної давності, визначені наступним чином - строк для стягнення заборгованості необхідно обчислювати з 10 липня 2012 року, а для пені - з 10 липня 2014 року.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення яким, суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позовна давність це строк в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу ( ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Крім того, за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

При ухваленні судового рішення судом першої інстанції було взято до уваги заяву відповідача щодо пропуску строку позовної давності позивачем при зверненні до суду з урахуванням того, що останній платіж позичальником було здійснено 21.03.2011 року, а в суд банк звернувся лише 10.07.20156 року.

Однак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги положення ч.1 ст. 264 ЦК України, за якою перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

В матеріалах справи на час її розгляду був наявний «протокол зустрічі» від 02.10.2013 року підписаний позичальником та представником банку, згідно якого ОСОБА_7 просив банк не розпочинати претензійно - позовну роботу за укладеним між сторонами кредитним договором, та зобов'язувався відновити погашення кредиту з урахуванням розміру заборгованості яка була визначена банком на момент підписання протоколу ( т. 1 а.с. 65).

Отже такі дії відповідача ОСОБА_7 вказують на визнання ним боргу, що дає підстави для переривання строків позовної давності та його початку.

За таких обставин колегія суддів вважає, що знайшли своє підтвердження у ході апеляційного розгляду доводи апеляційної скарги представника банку про те, що висновок суду щодо застосування трирічного строку позовної давності не ґрунтується на матеріалах справи та суперечить положенням діючого законодавства. Тобто вимоги позивача заявлені відносно позичальника щодо періоду заборгованості є правомірними.

З метою забезпечення виконання договору про іпотечний кредит 25 квітня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», ОСОБА_9 та ОСОБА_9 укладено договір поруки, відповідно до умов якого, ОСОБА_9 зобов'язався перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором про іпотечний кредит та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому.

Також 25 квітня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_10 укладено договір поруки за зазначеними вище умовами.

З матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_9 (а відтак і поручителі згідно укладених договорів) взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 25 квітня 2038 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Відтак, разом з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Разом з тим, як роз'яснено в правовому висновку Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі №6-272цс16, який, в силу ст. 360-7 ЦПК України,є обов'язковим для врахування судами, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно пункту 2.4. кредитного договору позичальник зобов'язується щомісячно до 25 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки платежами в сумі не менше 4 818,35 грн. відповідно до графіку погашення кредиту шляхом внесення готівки до каси або безготівково не пізніше 25 квітня 2038 року.

Відповідно до пункту 2.1 договору поруки 2, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за договором про іпотечний кредит, протягом п'яти робочих днів з дня невиконання кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Ці вимоги є обов'язковими для виконання протягом п'яти робочих днів з моменту отримання поручителем від кредитора письмового повідомлення про невиконання боржником зобов'язань за договором про іпотечний кредит.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 25 числа кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає через п'ять днів за датою платежу, яка передбачена кредитним договором у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Кредитним договором передбачено виконання грошових зобов'язань шляхом здійснення щомісячних платежів (згідно з графіком платежів), а за договорами поруки відповідальність поручителів наступає через п'ять днів за датою платежу, яка передбачена кредитним договором.

У правовій позиції у справі № 6-2056цс15 від 11 листопада 2015 року Верховний Суд України зазначив, що договір поруки є таким, в якому не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, якщо умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням.

В матеріалах справи відсутні докази щодо направлення відповідачам банком вимоги про дострокове повернення кредитних коштів та сплати заборгованості.

Одночасно, саме лише порушення графіку погашення заборгованості за кредитом також не підтверджує факт настання нового строку повного виконання зобов'язання за кредитом, так як, за змістом ст. 1050 ЦК України та умов договору, вимагати дострокового стягнення заборгованості по кредиту є правом, а не обов'язком банку.

У той же час виникнення у банку права вимагати дострокового повернення кредиту не свідчить про настання строку виконання основного зобов'язання. Оскільки настання такого строку обумовлюється вчиненням кредитором певних дій, а саме пред'явленням належним чином вимоги про дострокове стягнення.

Згідно матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство « Родовід банк » належним чином реалізувало своє, передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право вимоги дострокового погашення заборгованості за кредитом в повному обсязі, пред'явивши 10.07.2015 року позов про стягнення солідарно з боржника і поручителів всієї суми заборгованості за кредитом.

Однак, колегія суддів вважає, що судом при розгляді справи не було з'ясовано, чи пред'явив банк вимогу до поручителів в межах шести місяців за кожним місячним платежем та за якими платежами порука припинилась, а за якими ще діє.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, останній платіж було здійснено позичальником 21.03.2011 року.

При цьому, згідно графіку погашення заборгованості за кредитним договором та умов договору кредиту, кожен щомісячний платіж повинен вноситися позичальником не пізніше 25 числа відповідного місяця.

Таким чином, починаючи з 22 березня 2011 року і в подальшому, кожного місяця після 25 числа, у кредитора Публічного акціонерного товариства « Родовід Банк» виникало право вимагати від поручителів солідарної із позичальником відповідальності за прострочення сплати нарахованих процентів, а з 22 квітня 2011 року - також і чергових платежів за кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що з позовними вимогами про стягнення достроково всієї заборгованості позивач звернувся до суду 10. 07.2015 року.

Таким чином, виходячи з положень ст. 559 ЦК України, порука відповідачів за зобов'язаннями ОСОБА_7 по сплаті щомісячних платежів, строк виконання яких настав за межами шестимісячного періоду від дати пред'явлення позову - до 10 лютого 2015 року, є такою, що припинилася.

Оскільки порука ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в частині зобов'язань щодо повернення щомісячних платежів та нарахованих відсотків за період до лютого 2015 року є припиненою в силу ст. 559 ЦК України, у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителів, тому несплачені кошти, а саме :

- в рахунок погашення тіла кредиту в розмірі 20 150,88 гривень - простроченої заборгованості за кредитом;

- 283 105, 92 гривни простроченої заборгованості за відсотками;

- 33 7 41, 77 гривень пені ( з липня 2014 по лютий 2015 року);

- 3% річних в розмірі 3911, 27 гривень( з липня 2014 по лютий 2015 року)

- 2343, 54 гривни сума інфляційних втрат від суми заборгованості за кредитом ( з липня 2014 року по лютий 2015 року);

- 33 483, 01 гривни суми інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за відсотками ( з липня 2014 року по лютий 2015 року)

Всього - 376 735, 62 гривни, які підлягають стягненню з позичальника, а не в солідарному порядку з поручителів та боржника.

Як вбачається з договорів поруки, кожен із поручителів окремо поручився за належне виконання позичальником своїх зобов'язань за договором кредиту.

Умовами вказаних договорів не було передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Тому в солідарному порядку з позичальника та кожного з поручителів окремо підлягають до стягнення наступні платежі: - поточна заборгованість за кредитним договором 485 119,03 гривень, - поточна заборгованість за процентами за кредитом 4742,51 гривень, - пеня від простроченої суми заборгованості 63 596,62 гривень з лютого по липень 2015 року), - 3 % річних - 3478,34 гривень( з лютого по липень 2015 року), - інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості 5 460,03 гривень ( з лютого по липень 2015 року), - інфляційні витрати від прострочених процентів - 78 483,99 гривень ( лютого по липень 2015 року). Всього 640 895, 55 гривень.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги як ОСОБА_5 так і ПАТ «Родовід Банк», а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового за правилами ст. 309 ЦПК України про часткове задоволення заявлених банком вимог з зазначених вище підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено.

Так позивачем при зверненні до суду першої інстанції при подачі позову, апеляційної та касаційних скарг було сплачено 12059, 20 гривень судового збору. З урахуванням розміру задоволених вимог позивача, а також розміру заявлених вимог у задоволенні яких судом відмовлено, колегія суддів вважає, що з кожного з відповідачів ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3392, 10 гривень.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 309, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду від 19 листопада 2015 року скасувати та постановити нове, за яким:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід банк » задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_1; паспорт: серія НОМЕР_4, виданий Солом'янським РУ ГУ МВС України в м. Києві 25.11.2003 року; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, місце проживання/реєстрація АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість, а саме:

- 20 150,88 (двадцять тисяч сто п'ятдесят гривень вісімдесят вісім копійок) гривень суми простроченої заборгованості за кредитом,

- 283 105,92 (двісті вісімдесят три тисячі сто п'ять гривень дев'яносто дві копійки) простроченої суми заборгованості за відсотками,

- 33 741 (тридцять три тисячі сімсот сорок одну гривну ) пені,

- 3% річних у розмірі 3 911,27 (три тисячі дев'ятсот одинадцять гривень двадцять сім копійок)

- 2 343,54 (дві тисячі триста сорок три гривни п'ятдесят чотири копійки) сума інфляційних втрат від суми заборгованості по кредиту,

- 33 483,01 (тридцять три тисячі чотириста вісімдесят три гривни одна копійку) суму інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за відсотками.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_1; паспорт: серія НОМЕР_4, виданий Солом'янським РУ ГУ МВС України в м. Києві 25.11.2003 року; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, місце проживання/реєстрація АДРЕСА_1), ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_2; паспорт: серія НОМЕР_5, виданий Солом'янським РУ ГУ МВС України в м Києві 22.07.2003 року; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, місце проживання/реєстрація АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк » наступну заборгованість:

- поточну заборгованість за кредитним договором - 485 119,03 (чотириста вісімдесят п'ять тисяч сто дев'ятнадцять гривень три копійки),

- поточну заборгованість за процентами за кредитом - 4742,51 (чотири тисячі сімсот сорок дві гривни п'ятдесят одна копійка),

- пеню від простроченої суми заборгованості 63 596,62 (шістдесят три тисячі п'ятсот дев'яносто шість гривень),

- 3 % річних - 3478,34 (три тисячі чотириста сімдесят вісім гривень тридцять чотири копійки),

- інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості - 5 460,03 (п'ять тисяч чотириста шістдесят гривень три копійки),

- інфляційні витрати від прострочених процентів - 78 483,99 (сімдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят три гривни дев'яносто дев'ять копійок).

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_1; паспорт: серія НОМЕР_4, виданий Солом'янським РУ ГУ МВС України в м. Києві 25.11.2003 року; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, місце проживання/реєстрація АДРЕСА_1), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3; паспорт: серія НОМЕР_6, виданий Солом'янським РУ ГУ МВС України в м. Києві 25.12.2007 року; ідентифікаційний номер: НОМЕР_3, місце проживання/реєстрація АДРЕСА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» наступну заборгованість:

- поточну заборгованість за кредитним договором - 485 119,03 (чотириста вісімдесят п'ять тисяч сто дев'ятнадцять гривень три копійки),

- поточну заборгованість за процентами за кредитом - 4742,51 (чотири тисячі сімсот сорок дві гривни п'ятдесят одна копійка),

- пеню від простроченої суми заборгованості 63 596,62 (шістдесят три тисячі п'ятсот дев'яносто шість гривень),

- 3 % річних - 3478,34 (три тисячі чотириста сімдесят вісім гривень тридцять чотири копійки),

- інфляційні витрати від простроченої суми заборгованості - 5 460,03 (п'ять тисяч чотириста шістдесят гривень три копійки),

- інфляційні витрати від прострочених процентів - 78 483,99 (сімдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят три гривни дев'яносто дев'ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» судові витрати у розмірі 3392, 10 ( три тисячі триста дев'яносто дві гривни десять копійок) з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: