Справа № 362/2927/15-ц Головуючий у І інстанції Орда О. О.
Провадження № 22-ц/780/2827/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 22 15.06.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

15 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Березовенко Р.В.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» про визнання припиненим договору та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати припиненим з 02 лютого 2015 року договір оренди землі №087, укладений 02 лютого 2010 року між нею, ОСОБА_2, та ПСП «Лосятинське», правонаступником якого є ПСП «Агрофірма «Світанок», у зв»язку з закінченням строку договору, та зобовязати ПСП «Агрофірма «Світанок» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,454 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області та належить їй на праві приватної власності.

Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що 02 лютого 2010 року між нею і ПСП «Лосятинське» було укладено договір оренди землі № 087, за умовами якого останнє прийняло від неї в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,454 га, розташовану в адміністративних межах Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, що належить їй на праві приватної власності. Договір оренди землі був зареєстрований в Управлінні Держкомзему Васильківського району Київської області 04 жовтня 2012 року.

04 лютого 2013 року загальними зборами учасників ПСП «Лосятинське» було прийняте рішення про припинення ПСП «Лосятинське» шляхом приєднання до ПСП «Агрофірма «Світанок».

Згідно п.8 договору оренди землі він укладений на п'ять років, в зв»язку з чим його дія припинилася 02 лютого 2015 року. В березні та квітні 2015 року ОСОБА_2, як орендодавцем, направлялось ПСП «Агрофірма «Світанок», як орендарю, повідомлення про небажання продовжувати дію укладеного між ними договору та вимогу про повернення земельної ділянки.

Оскільки відповідач на повідомлення позивача не відреагував і належну їй на праві власності земельну ділянку не повернув, позивач і звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано припиненим з 03 лютого 2015 року укладений між ОСОБА_2 і ПСП «Лосятинське» (правонаступник ПСП "Агрофірма "Світанок") договір оренди землі № 087 від 02 лютого 2010 року у звязку із закінченням строку, на який його було укладено.

Зобовязано приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,454 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області, що належить їй на підставі державного акта на право власності на землю серії ІV-КВ № від 20 березня 2002 року.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач ПСП «Агрофірма «Світанок» подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 2 лютого 2010 року між ОСОБА_2 і ПСП «Лосятинське» укладено договір оренди землі №087, згідно із яким об'єктом оренди є земельна ділянка площею 2,454 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лосятинської сільської ради Васильківського району Київської області та належить позивачу на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № від 20 березня 2002 року.

Згідно умов Договору орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування зазначену земельну ділянку і пунктом 8 Договору оренди передбачено, що його укладено на п'ять років (том 1, а.с.10-13).

У той же день між сторонами підписано Акт прийомки-передачі землі в оренду, який підтверджує факт передачі орендодавцем і прийняття орендарем в тимчасове користування земельної ділянки за умовами укладеного між ними договору оренди.

04 жовтня 2012 року укладений між сторонами договір оренди було зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Васильківському районі Київської області, що підтверджується відповідною відміткою на договорі.

Також встановлено, що ПСП «Лосятинське» у 2013 році було припинено шляхом приєднання до ПСП «Агрофірма «Світанок».

21 березня 2015 року і 28 квітня 2015 року ОСОБА_2 направила ПСП «Агрофірма «Світанок» лист-повідомлення і заперечення у поновленні договору оренди землі (том 1, а.с.14-16, а.с.64-65).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що сторони договору оренди землі не дотрималися вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення цього договору, оскільки орендар у встановлений договором строк не надіслав орендодавцю повідомлення про свій намір скористатись переважним правом на укладення договору на новий строк з відповідним проектом додаткової угоди. Крім того, позивач заперечила щодо продовження користування відповідачем орендованою земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, про що свідчать надіслані нею 21 березня і 28 квітня 2015 року відповідачу заперечення у поновленні договору оренди. У рішенні також зазначено, що укладений між сторонами договір оренди землі припинив свою дію 03 лютого 2015 року, при цьому земельну ділянку відповідачем позивачу не повернуто, чим порушено умови укладеного між сторонами договору оренди землі.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди земельної ділянки), орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди земельної ділянки) визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов»язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов»язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до положень ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладення договору оренди земельної ділянки) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Разом із тим цивільні права та обов»язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладення договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2015 року у справі № 6-162цс13.

Тобто, спірний договір оренди землі, укладений між сторонами 02 лютого 2010 року, набрав чинності після його державної реєстрації, яка згідно наявних в справі письмових доказів відбулася 04 жовтня 2012 року, і саме з цього моменту сторони договору набули цивільних прав та обов»язків, на досягнення яких і було спрямоване їхнє волевиявлення.

Оскільки згідно п. 8 договору його укладено на 5 років, а чинності цей договір набув 04 жовтня 2012 року після державної реєстрації, то строк дії договору триває до 04 жовтня 2017 року, що, зокрема, узгоджується і з Прикінцевими положеннями договору оренди, відповідно до п. 41 яких цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (том 1, а.с.12).

Враховуючи вищевикладене, звернення позивача ОСОБА_2 до суду в червні 2015 року з позовом про припинення договору оренди землі та зобов»язання повернути земельну ділянку суперечить умовам договору в частині строку його дії, в зв»язку з чим є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На вищенаведені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та не надав їм належної правової оцінки, дійшовши помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та визнання діючого договору оренди землі припиненим.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням по справі нового рішення про відмову в позові.

Оскільки в задоволенні позову відмовляється, відповідно до ст.88 ЦПК України понесені позивачем по справі судові витрати іншою стороною йому не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2016 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» про визнання припиненим договору та зобовязання вчинити дії відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :