Справа № 509/4336/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому вказував, що він з ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 1988 року по 25 жовтня 2016 року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2016 року.

Під час перебування у шлюбі сторони придбали за спільні кошти нерухоме майно у вигляді квартири за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Нова Долина, вул.Крупської,2/8-Г, кв.54.

Тому позивач просив суд визнати дану квартиру обєктом права спільної сумісної власності, поділити дану квартиру, визнати за ним право власності на ? частину спірної квартири.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, у якій просив суд слухати справу у його відсутності, позов ОСОБА_1 підтримав.

Представник відповідачки у судове засідання не зявився, однак до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу у його відсутності та відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 09 вересня 1988 року по 25 жовтня 2016 року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2016 року.

Згідно інформаційної довідки у власності ОСОБА_2 квартира за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Нова Долина, вул.Крупської,2/8-Г, кв.54, не перебуває.

Право власності на спірну квартиру не зареєстровано.

Відповідно до п.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно п.23,24 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», йдеться про те, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215,218,223 ЦПК України, ст.ст.60,69,70,71 СК України, ст.ст.325,368 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_3