Справа № 645/4006/17
Провадження № 2-з/645/73/17
УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Горпинич О.В.

за участю секретаря судового засідання Погрібняк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти на загальну суму 254673,49 грн., а також понесені судові витрати на загальну суму 12546,73 грн.

Одночасно із позовом подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину 3-кімнатної квартири за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 242, кв. 250, загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 43.3 кв.м., загальною вартістю 18569 грн. (згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.06.2015 року), яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу Р № 4701 від 29.10.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5.

В обґрунтування заяви посилався на те, що відповідач з 16.09.2014 року і до теперішнього часу, тобто тривалий час, категорично відмовляється повернути позивачу ОСОБА_1 належні останньому грошові кошти від продажу автомобілю та зберігає їх у себе без достатніх на то правових підстав, у звязку з чим невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Також, на даний час відсутні відомості про наявність у відповідача доходу, грошових коштів або іншого майна, ніж 1/2 частина 3-кіинатної квартири, про арешт якої просить позивач, та ознайомившись з позовною заявою та матеріалами справи відповідач може в найближчий час здійснити відчуження вказаного належного ому на праві приватної власності нерухомого майна. Крім того представник позивача зазначав, що обґрунтовуючи причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру, виходить лише із припущення про ймовірність таких дій з боку відповідача і не має можливості та й не зобовязаний предявляти суду відповідні докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. 151 ЦПК України закріплено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України встановлений такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Представником позивача у заяві в якості майна, на яке належить накласти арешт вказано 1/2 частину 3-кімнатної квартири за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 242, кв. 250, загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 43.3 кв.м., загальною вартістю 18569 грн..

Слід зазначити, що вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Проте, необхідно зазначити, що виходячи із статистичних даних середньої вартості вторичного житла по Немишлянському району міста Харкова (а саме по вул. Салтівське шосе), з урахуванням кімнатності середня вартість 3-кімнатної квартири складає 900 000,00 грн.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому матеріали справи не містять доказів чи обґрунтування доводів представника позивача про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідач буде ухилятися від виконання такого рішення.

Клопотання про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими представник позивача вважає, що захист їх прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені, а також посилання представника позивача на те, що відповідач може перепродати, передати в заставу та вчинити інші дії з вказаним нерухомим майном не підтверджені жодним доказом.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З огляду на те, що предметом позову є захист прав позивача шляхом стягнення з відповідача на його користь грошових коштів в розмірі 267220,22 грн., а позивач, з метою виконання можливого рішення суду про задоволення позову, просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/2 частину 3-кімнатної квартири за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 242, кв. 250, загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 43.3 кв.м., загальна вартість якої становить 18569 грн., як зазначає представник позивача, проте виходячи із статистичних даних середньої вартості вторичного житла по Немишлянському району міста Харкова (а саме по вул. Салтівське шосе), з урахуванням кімнатності середня вартість 3-кімнатної квартири складає 900 000,00 грн., а 1/2 частина 450 000, 00 грн., що, вочевидь, не є співмірним із заявленими ОСОБА_1 вимогами, заява представника позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає як така, що не ґрунтується на вимогах закону.

Керуючись ст.ст. 151-154, 197 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подання в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя -