Справа № 209/766/17
Провадження № 2/209/742/17
06 червня 2017 року м. Кам′янське
Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Маслова Д.В.,
за участі секретаря Кулік О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням компенсації за невчасно виплачену заробітну плату, -
Позивач звернувся із позовом до відповідача в якому просив стягнути з фізичної особи ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі з урахуванням компенсації за невчасну виплату заробітної плати на загальну суму 25 623,27 грн (двадцять п'ять тисяч шістсот двадцять три гривні, 27 коп).
Обгрунтовує свій позов тим, що між ним та відповідачем було укладено безстроковий трудовий договір. Після призову його на військову службу при мобілізації на нього розповсюджувались гарантії для відповідних осіб. В цей період часу відповідач, який в той час був підприємцем мав виплачувати йому середній заробіток. Проте, відповідач цього не робив. Внаслідок цього виникла заборгованість по нарахованій але не виплаченій заробітній платі за період з травня 2014 року по березень 2015 року. За час невиплати позивач просив стягнути із Відповідача відповідну компенсацію.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачне з'явився в судове засідання, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заперечень чи будь-яких доказів по справі суду не надав.
Відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зважаючи на соціальну значимість відносин по оплаті заробітної плати існуючий механізм перегляду заочного рішення, суд ухвалив розглянути справу в порядку заочного розгляду.
За результатами повного з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами, надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, суд прийшов до наступних висновків.
Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України встановлено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обов'язком сторін відповідно до ст.60 ЦПК України є доведення тих обставин, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Отже, суд враховує положення даних статей щодо змагальності сторін, та обов'язку доведення обставин та вирішує справу із врахуванням даного нормативного обов'язку сторін.
Судом встановлено, що 12 липня 2011 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) був укладений безстроковий трудовий договір. (а.с.6)
Зазначений трудовий договір був зареєстрований в Дніпродзержинському міському центрі зайнятості 13 липня 2011 року (а.с.6).
Позивач був призваний по мобілізації Дніпродзержинським ОВК з 20.05.2014 року, за Указом виконуючого обов'язки Президента України, Голови Верховної Ради України №454/2014 від 06.05.2014 року, дана обставина підтверджується довідкою від 11.12.2014 року виданою Дніпродзержинським ОМВК (а.с. 7)
Трудовий договір був розірваний сторонами 30 березня 2015 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін та знятий з реєстрації Дніпродзержинському міському центрі зайнятості 30 березня 2015 року, про що свідчить відповідний запис посадової особи служби зайнятості, скріплений печаткою на примірнику трудового договору (а.с. 6)
Позивачем зазначено, а відповідачем не спростована та обставина, що заробітна плата за період з травня 2014 року по березень 2015 року позивачу виплачена не була.
Відповідно до діючої станом на 20.05.2014 року редакції ст. 119 КЗпП України, було встановлено, що на час виконання державних або громадських обов'язків, якщо за чинним законодавством України ці обов'язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.
Працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів.
Працівникам, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, гарантується збереження місця роботи, посади і середнього заробітку.
Відповідно до ч.2 ст.39 ЗУ "Про військовий обов'язок і військову службу», громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п'ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п'ятою статті 61 Закону України "Про освіту".
З наведених норм вбачається, що позивач мав право на отримання суми середнього заробітку протягом усього часу знаходження на військовій службі за призовом під час мобілізації та особливого періоду.
Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що Підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Отже, суд прийшов до висновку, що з урахуванням того, що позивачу була нарахована, проте не виплачена відповідна сума заробітної плати за період з травня 2014 року по березень 2015 року, то позивач має право на відповідну компенсацію за Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати».
До позовної заяви позивачем був наданий розрахунок суми компенсації частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (а.с. 9). Зазначений розрахунок проведений відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159.
Правильність розрахунку перевірена судом і не спростована відповідачем.
Отже, сума компенсації частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати на користь позивача заробітної плати за період з травня 2014 року по березень 2015 року склав:
за травень 2014 року - 850,79 грн.
за червень 2014 року - 812,81 грн.
за липень 2014 року - 805,71 грн.
за серпень 2014 року - 1629,18 грн.
за вересень 2014 року - 1527,17 грн.
за жовтень 2014 року - 1407,72 грн.
за листопад 2014 року - 672,65 грн.
за грудень 2014 року - 624,81 грн.
за січень 2015 року - 576,87 грн.
за лютий 2015 року - 499,02 грн.
за березень 2015 року - 937,24 грн.
Отже вимоги позивача є обгрунтованими та підтверджені належними доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-66, 74, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі з урахуванням компенсації за невчасно виплачену заробітну плату - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держависудовий збір в сумі - 640 (шістсот сорок) гривень, 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Маслов