Справа № 366/1750/16-ц Головуючий у І інстанції Тетервак Н.А.
Провадження № 22-ц/780/1286/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 13.06.2017
УХВАЛА

Іменем України

13 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 08 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Головного територіального управління юстиції Київської області, третя особа ОСОБА_4 селищна рада Іванківського району Київської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації власності на нерухоме майно,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації власності на нерухоме майно. Заявлені вимоги мотивував тим, що є власником будинку № 30 по вул. Калініна в смт. Іванків на підставі договору купівлі-продажу від 08 травня 1974 року, в звязку із чим до нього перейшло і право власності на земельну ділянку, на якій розміщений його будинок. Суміжну земельну ділянку за адресою вул. Калініна, 28 займає відповідач ОСОБА_3, яка 08 серпня 2005 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку пл. 0,0600 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку на підставі рішення ОСОБА_4 селищної ради від 17 березня 2005 року. 21 листопада 2013 року на підставі розробленої ГП «Геополісся» технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки ОСОБА_3 остання отримала витяг про реєстрацію земельної ділянки пл. 0,0610 га., на підставі якого їй надано свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 13311362 від 23 листопада 2013 року. Відповідно вказаного свідоцтва межа земельної ділянки ОСОБА_3 проходить по території межі його земельної ділянки, а саме по стіні його будинку, що унеможливлює вільний доступ до стіни його будинку та до частини земельної ділянки взагалі. Разом з тим, з технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі вбачається, що межа земельної ділянки відповідача проходить на відстані від стіни будинку ОСОБА_2 Просив визнати недійсним свідоцтво на право власності на земельну ділянку № 13311362 від 23 листопада 2013 року для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належить ОСОБА_3, та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_3

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 08 грудня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Іванківського районного суду Київської області від 08 грудня 2016 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував на те, що згідно довідок ОСОБА_4 селищної ради ОСОБА_3 було надано земельні ділянки розміром 0,004 га. та 0,055 га. і рішення про збільшення розміру земельної ділянки понад вказані розміри селищною радою не приймалось, разом із тим земельна ділянка відповідача збільшилась до 0,061 га. Судом не враховано первинні документи на будинок та земельну ділянку, а саме генеральний план та кадастровий план земельної ділянки, з яких вбачається, що межа між садибами сторін проходить на відстані від будинку. Разом з тим в рішенні суду досліджуються питання зміни його земельної ділянки, що не було предметом розгляду даної справи. Крім того, в ході судового засідання його представником було заявлено клопотання про надання перерви для заміни неналежного відповідача, яке залишено судом без розгляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації власності на нерухоме майно, суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості позову, оскільки позивачем не доведено, що земельна ділянка пл. 0,08 га., яку він має право приватизувати згідно рішення сільської ради від 23 листопада 1993 року, якимось чином зменшилася з вини відповідача.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку № 32 по вул. Калініна в смт. Іванкові на підставі договору купівлі-продажу від 08 травня 1974 року (а. с. 7 8).

В матеріалах справи знаходиться генеральний план земельної ділянки по вул. Калініна, 32, площею 0,0736 га., від 10 квітня 1948 року, згідно якого межа земельної ділянки із земельною ділянкою ОСОБА_5 знаходиться на відстані від будинку № 32 (а. с. 9).

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 селищної ради від 23 листопада 1993 року № 327 передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку пл. 0,08 га. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою смт. Іванків вул. Калініна, 30 (а. с. 15).

ОСОБА_3 є власником суміжної земельної ділянки № 28 по вул. Калініна в смт. Іванків.

11 лютого 2004 року складено акт про встановлення на місцевості, погодження зовнішньої межі земельної ділянки, передачу на зберігання межових знаків користувачу земельної ділянки ОСОБА_3, погоджений із суміжним землекористувачем ОСОБА_2 (а. с. 99).

ОСОБА_4 міжрайонної прокуратури Київської області від 06 травня 2015 року № 1434 вих 15 повідомлено ОСОБА_2, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК № 394300 від 23 листопада 2013 року площа земельної ділянки складає 0,061 га., тобто збільшилась на 0,010 га. (а. с. 12).

05 червня 2015 року ОСОБА_4 селищна рада Іванківського району Київської області направила ОСОБА_2 лист № 2.471.2 про те, що ОСОБА_3 дійсно отримала свідоцтво про право власності від 23 листопада 2013 року серія САК № 394300 на земельну ділянку в смт. Іванків вул. Калініна 28 кадастровий номер :01:005:0019, згідно якого межі та координати земельної ділянки змінились, також збільшилась її площа на 0,00010 га. При збільшенні площі та зміні меж земельної ділянки, які не відповідають координатам, зазначеним у державному акті на земельну ділянку, технічна документація не затверджувалась на сесії селищної ради (а. с. 17).

Рішенням Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру в ОСОБА_4 районі Київської області від 09 березня 2016 року № РВ-016 відмовлено ОСОБА_2 у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Листом від 10 березня 2016 року ОСОБА_4 селищної рада Іванківського району Київської області № П-6/02-10 повідомлено про те, що відповідно до рішення ОСОБА_4 селищної ради від 18 березня 2004 року № 12/513 ОСОБА_3 було надано земельні ділянки розміром 0,0040 га. для комерційного використання та 0,0550 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд відповідно до якого було виготовлено державний акт на право власності серія ЯА № 568108 загальною площею 0,06000 га. Згодом на дану земельну ділянку було виготовлено свідоцтво на право власності на нерухоме майно, відповідно до якого розмір земельної ділянки збільшився на 0,0010 га., та становить 0,0610 га. (а. с. 19).

Листом від 23 березня 2016 року ОСОБА_4 селищної рада Іванківського району Київської області № П-220.2 повідомлено про те, що рішення щодо збільшення розміру земельної ділянки з 0,0060 га. на 0,0061 га. ОСОБА_4 селищною радою не приймалося.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Суд першої інстанції, перевіривши доводи позивача та надані ним докази, прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених позовних вимог.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що доказами, наявними в матеріалах справи, не підтверджується збільшення земельної ділянки ОСОБА_3 саме за рахунок земельної ділянки, право на приватизацію якої має позивач.

При цьому колегія суддів враховує, що рішенням Іванківського районного суду Київської області від 23 березня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 селищна рада про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, встановлення межі та зобовязання вчинити певні дії в задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що відповідачем у встановленому порядку було набуто право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою смт. Іванків, вул. Калініна, 28, а позивач не довів факту протиправності набуття відповідачем права власності на відповідну земельну ділянку (а. с. 33 34).

Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Безпідставними є посилання апеляційної скарги на довідки ОСОБА_4 селищної ради про надання відповідачу земельних ділянок загальним розміром 0,059 га., оскільки дані довідки не доводять беззаперечно тих обставин, що внаслідок видачі відповідачу ОСОБА_3 свідоцтва на право власності на її земельну ділянку в розмірі 0,061 га. виникли перешкоди ОСОБА_2 у здійсненні його прав на земельну ділянку.

Посилання апеляційної скарги на первинні документи на будинок та земельну ділянку, а саме генеральний план та кадастровий план земельної ділянки, із яких вбачається, що межа між садибами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проходить на відстані, відхиляється колегією суддів, оскільки в матеріалах справи на звороті а. с. 9 знаходиться інший план земельної ділянки ОСОБА_2, на якому будинок позивача знаходиться на межі земельних ділянок, датований 19 липня 1984 року, тобто до моменту оформлення відповідачем права власності на земельну ділянку.

При цьому посилання позивача на те, що межа між садибами має проходити на відстані 35 смт. від його будинку, згідно акту обстеження земельних ділянок, не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, а тому відхиляється колегією суддів.

Наведені вище обставини свідчать про те, що позивач всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не довів заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами, і суд першої інстанції, ухвалюючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону, що регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого та правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині залишення без задоволення клопотання відповідача про надання перерви для заміни неналежного відповідача висновків суду щодо недоведеності позову не спростовують і відхиляються колегією суддів.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до переоцінки доказів і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Ігнатченко Н.В.

ОСОБА_6