Справа № 150/554/17
Провадження № 2/150/225/17
Р І Ш Е Н Н Я

І МЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Кушнір Б.Б.,

за участю : секретаря судового засідання Горбей О.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, -

В С Т А Н О В И В:

14.09.2017 ОСОБА_1 звернувся до Чернівецького районного суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, в якому просить зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 та визначити наступні способи його участі у вихованні дитини: систематичні побачення з сином щотижня з 16:00 години у пятницю до 19:00 години у неділю. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 2009 року позивач перебував у шлюбних відносинах з відповідачем, який виявився невдалим і рішенням Чернівецького районного суду від 05.12.2014 шлюб розірвано. Від цього шлюбу у сторін є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, фактично з самого розлучення у позивача з відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі ОСОБА_1 у вихованні сина, його відвідуванні та почалися створюватися перешкоди у його спілкуванні з сином. За заявою ОСОБА_1 рішенням комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької районної державної адміністрації від 19.02.2015 визначено наступний порядок прийняття участі ОСОБА_1 у спілкуванні з ОСОБА_3 та у його вихованні: в суботу з 10:00 години до 12:00 години в неділю. Однак, фактично з моменту прийняття даного рішення, ОСОБА_2 ігнорувала його та продовжувала чинити перешкоди спілкуванню позивача із сином та взяття участі у його вихованні.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задоволити з мотивів, зазначених у позовній заяві, також зазначив, що має нову сімю.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, також зазначила, що має нову сімю, щодо спілкування позивача з сином не заперечує, але проти того, щоб син залишався з батьком на ніч, оскільки дитина сама не бажає ночувати в будинку батьк.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Чернівецької районної державної адміністрації у судовому засіданні пояснила, що компрометуючою інформацією щодо ОСОБА_1 не володіє. У спілкуванні ОСОБА_3 веде себе відкрито, є доглянутим.

Судом встановлено наступне:

19 липня 2009 року сторони зареєстрували між собою шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів виконкому Сокільської сільської ради Чернівецького району Вінницької області зроблено актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 065461 (а.с.6).

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-АМ № 182430.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 05.12.2014 шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до даного рішення з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі ? усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки-характеристики, виданої виконавчим комітетом Сокільської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 11.09.217 за № 158, за період проживання ОСОБА_1 на території Сокільської сільської ради, зарекомендував себе з позитивної сторони, скарг на його поведінку не поступало.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Сокільської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 26.07.2017 за № 293, до складу сімї ОСОБА_1 належать: мати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та батько ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4

У лютому 2015 року позивач звернувся до комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької районної державної адміністрації із заявою щодо зустрічей та спілкуваннь з малолітнім сином ОСОБА_3 Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької районної державної адміністрації від 19.02.2015 визначено наступний порядок прийняття участі ОСОБА_1 у спілкуванні з ОСОБА_3 та у його вихованні: в суботу з 10:00 години до 12:00 години в неділю.

Відповідно до витягу з протоколу № 7 засідання комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької райдержадміністрації від 05.09.2017, рішенням № 1 визначено наступний порядок побачень батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5: двічі на місяць з 15:00 пятниці до 15:00 неділі.

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 зазначила, що вона є матірю позивача, суду пояснила, що після розлучення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 її сімя допомагала відповідачеві продуктами, коли вона з сином проживала в с. Мазурівка. Рішення комісії щодо встановленого способу спілкування позивача з сином не виконує, бачитись з дитиною не дає, залякує її та налаштовує дитину проти батька, баби і діда.

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що з дитиною позивач не бачився і не хотів бачитись два роки, потім звернувся до служби у справах дітей. Коли ОСОБА_1 побачився з сином, то останній його не впізнав.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до положень принципу статті 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до положень ч. 1 ст.ст. 3,18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охоронну дитинства» зазначено, що батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 15 даного Закону дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з приписами ч.ч. 1,2,3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Судом встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способів участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття обопільного рішення.

Рішення комісії з питань захисту прав дитини Чернівецької райдержадміністрації від 05.09.2017 № 1 визначено спосіб участі батька у вихованні дитини: двічі на місяць з 15:00 пятниці до 15:00 неділі.

Згідно з ч.2 ст.19 СК України рішення органу опіки та піклування є обовязковим для виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого ч.2 ст.170 СК України (рішення про негайне відібрання дитини від батьків).

Однак, позивач до спливу десяти днів від часу його винесення, а саме 14.09.2017 року звернувся з позовом до суду.

Згідно з ч.3 ст.19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

З огляду на вік дитини ОСОБА_3 , суд не вбачає за можливе заслухати його думку з приводу вирішення питання, що стосуються його життя. Однак, з урахуванням малолітнього віку, конфліктної міжособистісної поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення, суд доходить висновку про необхідність дотримання найвищих інтересів дитини, дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, захисту порушених прав батька на участь у вихованні сина та спілкування з ним шляхом встановлення порядку спілкування батька з дитиною на розсуд суду із частковим врахуванням побажань сторін.

При цьому доводи відповідача про те, що нею не чиняться перешкоди позивачу в реалізації його права на виховання сина та спілкування з дитиною визнаються судом безпідставними, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості з питання участі у вихованні дитини в добровільному порядку. Доказів можливості безперешкодної реалізації позивачем його права на спілкування та участь у вихованні дитини, відповідачем не надано.

Таким чином законодавчо закріплено право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто не проживає спільно з дитиною та відповідно обов'язок того з батьків, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні такого права. При цьому, таке право повинно реалізовуватись саме в прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування.

При визначенні способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд врахує вік дитини, прихильність дитини до батька, ставлення позивача до виконання батьківських обов'язків, бажання та можливість піклування про здоров'я дитини обох батьків і те, що такий порядок не порушуватиме ніяким чином права дитини.

На підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України суд, з урахуванням віку та стану здоров'я дитини, приймаючи до уваги, що син позивача ОСОБА_3 проживає разом з відповідачем ОСОБА_2, приходить до висновку про часткове задоволення позову та встановлення відповідних днів та часу для спілкування дитини з батьком шляхом надання можливості безперешкодного спілкування за місцем проживання батька.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 88, 174, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, не чинити перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити способи участі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, у вихованні його дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення наступного порядку особистого спілкування з сином:

- перша та третя субота, друга та четверта неділя місяця з 12.00 год. до 18.00 год. при умові задовільного стану здоров"я дитини, за місцем проживання батька з можливістю відвідування громадських місць, із наданням батьку права особисто забирати сина з місця його проживання чи фактичного перебування та покладенням обовязку повернення назад.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_8, на користь ОСОБА_1, 640 /шістсот сорок/ грн.00коп. у відшкодування понесених судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення, у відповідності до ч.3 ст.209 ЦПК України, складено 30.10.2017 року.

Суддя Кушнір Б.Б.