Справа № 646/7473/16-ц
№ провадження 2/646/225/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.17 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого Сорока О.П.,

за участю секретаря Безсонної Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, яким з урахуванням уточнень просить, стягнути на його користь борг за договором позики у розмірі 41229,98 доларів США.

Позов обґрунтовано тим, що 24 червня 2013 року між сторонами була досягнута усна домовленість про позику, за умовами якої ОСОБА_2 зобовязався повернути позивачеві грошові кошти у сумі 23125 доларів США не пізніше 24 серпня 2013 року. Даний факт був зафіксований у розписці. В той же час, у встановлений у розписці строк борг позивачеві не повернуто, у звязку з чим він звернувся до суду з вказаним позов.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. В судовому засіданні позивач пояснив, що протягом 6 місяців надавав відповідачеві грошові кошти, про що ними були складені розписки. Коли загальна сума наданих відповідачеві грошових коштів склала 23125 доларів США було складено розписку, яка і міститься в матеріалах справи.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Відповідач пояснив, що позивач є суборендатором земельної ділянки відповідача, яка знаходиться у смт.Печенігах та він надавав йому грошові кошти у загальному розмірі 2300 доларів США для благоустрою ділянки. Одного разу, коли вони знаходились на дачі у відповідача, ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, склав вказану боргову розписку, яка міститься у матеріалах справи, однак вказані грошові кошти він не отримував. Крім того, в матеріалах справи містяться заперечення в яких зазначено, що у розписці не зазначено в еквіваленті до якої саме іноземної держави надавався борг, таким чином у ній відсутній предмет договору позики, що свідчить про те, що договір не укладений.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

24 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було досягнуто усну домовленість про позику, за умовами якої ОСОБА_2 зобовязався повернути позивачеві грошові кошти у сумі 23125 доларів США до 24.08.2013 року про що склав розписку, підписану власноручно.

В зазначений строк відповідач кошти не повернув.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6 - 63 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Таким чином доводи відповідача щодо неотримання ним суми боргу є недоведеними, а отримання вказаної грошової суми підтверджено розпискою, підписаною власноручно відповідачем, що ним особисто було підтверджено в судовому засіданні.

Слід звернути увагу на те, що призначена судом почеркознавча експертиза проведена не була у звязку з невиконанням клопотання експерта про надання вільних та експериментальних зразків почерку та підпису ОСОБА_2

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим, ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Вказане питання сторони у розписці не узгодили.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Відтак, саме у національній валюті України підлягає стягненню борг.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-79 цс 14 від 2 липня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Як роз'яснено у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Таким чином, визначаючи еквівалент суми боргу у гривні за офіційним курсом Національного банку України, суд виходить з того, що на дату ухвалення рішення відповідач має сплатити позивачеві грошові кошти у розмірі 23125 доларів США, що за курсом НБУ становить 612 810,19 грн. (26,4999 х 23125).

Крім того, положеннями ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В той же час, наданий позивачем розрахунок процентів на рівні облікової ставки НБУ визначений невірно, а саме їх розмір повинен становити:

за період з 24.06.2013 по 12.08.2013 року розмір облікової ставки НБУ становив 7,0%, кількість днів 50, відтак за вказаний період проценти становлять (23125 *7,0%/365*50) -221,75 доларів,

за період з 13.08.2013 по 14.04.2014 року розмір облікової ставки НБУ становив 6,5%, кількість днів 245, відтак за вказаний період проценти становлять (23125*6,5%/365*245) -1008,95 доларів;

за період з 15.04.2014 по 16.07.2014 року розмір облікової ставки НБУ становив 9,5%, кількість днів 93, відтак за вказаний період проценти становлять (23125*9,5%/365*93) -559,75 доларів;

за період з 17.07.2014 по 12.11.2014 року розмір облікової ставки НБУ становив 12,5%, кількість днів 119, відтак за вказаний період проценти становлять (23125 *12,5%/365*119) 942,42 доларів;

за період з 13.11.2014 по 05.02.2015 року розмір облікової ставки НБУ становив 14%, кількість днів 85, відтак за вказаний період проценти становлять (23125*14%/365*85) 753,94 доларів;

за період з 06.02.2015 по 03.03.2015 року розмір облікової ставки НБУ становив 19,5%, кількість днів 26, відтак за вказаний період проценти становлять (23125 *19,5%/365*26)-321,22 доларів,

за період з 04.03.2015 по 27.08.2015 року розмір облікової ставки НБУ становив 30%, кількість днів 177, відтак за вказаний період проценти становлять (23125*30%/365*177)- 3364,21 доларів;

за період з 28.08.2015 по 24.09.2015 року розмір облікової ставки НБУ становив 27%, кількість днів - 28, відтак за вказаний період проценти становлять (23125*27%/365*28) 478,97 доларів;

за період з 25.09.2015 по 21.04.2016 року розмір облікової ставки НБУ становив 22%, кількість днів 210, відтак за вказаний період проценти становлять (23125*22%/366*210)-2919,06 доларів;

за період з 22.04.2016 по 26.05.2016 року розмір облікової ставки НБУ становив 19%, кількість днів 35, відтак за вказаний період проценти становлять (23125*19%/366*35) 420,17 доларів;

за період з 27.05.2016 по 23.06.2016 року розмір облікової ставки НБУ становив 18 %, кількість днів 28, відтак за вказаний період проценти становлять (23125*18%/366*28) -318,44 доларів;

за період з 24.06.2016 по 28.07.2016 року розмір облікової ставки НБУ становив 16,5%, кількість днів 34, відтак за вказаний період проценти становлять(23125*16,5%/366*35)-364,88 доларів;

за період з 29.07.2016 по 15.09.2016 року розмір облікової ставки НБУ становив 15,5%, кількість днів 49, відтак за вказаний період проценти становлять (23125*15,5%/366*49)- 479,87 доларів;

за період з 16.09.2016 по 27.10.2016 року розмір облікової ставки НБУ становив 15%, кількість днів 42, відтак за вказаний період проценти становлять (23125*15%/366*42)-398,05 доларів,

за період з 28.10.2016 по 13.04.2017 року розмір облікової ставки НБУ становив 14%, кількість днів 168, відтак за вказаний період проценти становлять (23125*14%/365*168)-1490,14 доларів.

за період з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року розмір облікової ставки НБУ становив 13%, кількість днів 42, відтак за вказаний період проценти становлять (23125*13%/365*42)-345,92 доларів,

за період 26.05.2017 року - 14.09.2017 року розмір облікової ставки НБУ становив 12,5%, кількість днів 112, відтак за вказаний період проценти становлять (23125*12,5%/365*112)-886,99 доларів.

Таким чином, загальна заборгованість за процентами за період з 24.06.2013 року по 14.09.2017 року становить 15274,73 долари США, у звязку з чим, визначаючи еквівалент суми процентів за договором позики у гривні за офіційним курсом Національного банку України, суд виходить з того, що на дату ухвалення рішення відповідач має сплатити позивачеві проценти за користування позикою у розмірі 15274,73 доларів США, що за курсом НБУ становить 404778,82 грн. (26,4999 х 15274,73).

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в цій частині.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

При цьому, суд погоджується з розрахованою сумою 3% річних від суми боргу за період з 25.06.2013 року по 14.09.2017 року та вважає за можливе стягнути з відповідача їх суму у розмірі 2816,82 долари, що за офіційним курсом Національного банку України становить 74645,45 грн.

У звязку з вищевикладеним суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 130, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 625,1049 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 612 810,19 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 проценти у розмірі 404778,82 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних від простроченої суми боргу у розмірі 74645,45 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сорока О.П.