АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5844/17 Головуючий 1 інст. Шарко О.П.
Справа № 645/3234/17-ц Доповідач Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту батьківства померлої особи,

в с т а н о в и л а:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеною заявою, в обґрунтування якої посилалася на те, що на початку 2010 року вона познайомилася з ОСОБА_2 та з березня 2010 року вони почали спільно проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу.

Зазначила, що під час спільного проживання у них народилася спільна дочка ОСОБА_3, рідним батьком якої є ОСОБА_2

Вказала, що хоча ОСОБА_2 і визнавав себе біологічним батьком ОСОБА_3, його не зазначено в Книзі реєстрації народжень та в свідоцтві про народження батьком дитини, так як їхній шлюб не був зареєстрований.

З грудня 2014 року вона з ОСОБА_2 перестали спільно проживати, однак він постійно підтримував спілкування як із нею, так і з їхньою дочкою.

26 червня 2017 року ОСОБА_2 помер.

Після смерті ОСОБА_2 30 червня 2017 року був доставлено до Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, де проводився розтин трупу та відбирався зразок крові.

Вказала, що встановлення факту батьківська їй необхідно для внесення відомостей про батька її дочки до Книги реєстрації народження та свідоцтва про народження.

Просила встановити факт батьківська ОСОБА_2, який помер 26 червня 2017 року, місце смерті ОСОБА_4 Грузія, стосовно її дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; зобовязати Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер актового запису в Книзі реєстрації народжень № 352 від 22 березня 2011 року, відповідно до рішення суду, де у відомості про батьківство вказати батьком дитини ОСОБА_2

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги її заяви.

При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала позовні вимоги. При цьому зазначила, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що нею надано достатньо доказів на підтвердження вимог її заяви, а саме фотокартки, копія паспорта ОСОБА_2; що інші докази вона не має можливості надати, оскільки з 2014 року вона з ОСОБА_2 спільно не проживала; що проведення судово-генетичної експертизи є необовязковим та недоцільним.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 не довела, що ОСОБА_2 є біологічним батьком дитини.

Пунктом 5 частиною 2 статті 234 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 2 статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; за рішенням суду.

Із розяснень, які містяться в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі із матірю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матірю дитини, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено згідно зі статтею 135 СК України.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №234461 ОСОБА_3 народилася 23 лютого 2011 року в м. Харків актовий запис № 352. В свідоцтві про народження записано батьком дитини ОСОБА_5, мати - ОСОБА_1.

Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 5 дата формування 03 жовтня 2012 року відомості щодо батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані відповідно до частини першої статті 135 СК України. Також згідно наданого свідоцтва про смерть № 7 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 26 червня 2017 року у місті ОСОБА_4 Грузія.

Із розяснень, які містяться в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що розгляду підлягають справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Частина 1 статті 128 СК України визначає умови, за яких батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду, - відсутність заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 Кодексу, тобто не подано спільної заяви жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або не подано заяви чоловіком, який вважає себе батьком дитини.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Згідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Причому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.60 ЦПК України).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник пояснили, що крім фотокарток для підтвердження того, що ОСОБА_2 є батьком дитини, у неї не має. За життя ОСОБА_2 вона не мала можливості звернутися до відповідних органів для реєстрації ОСОБА_2, як батька дитини, оскільки дитина часто хворіла, а ОСОБА_2 часто бував у відрядженнях. Клопотань щодо призначення судово-біологічної (генетичної) експертизи із застосуванням методики генотипоскопії (аналізу ДНК) ОСОБА_6 та її представник в суді апеляційної інстанції не заявляли.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, надавши доказам у справі належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні позову, при цьому зазначив, що в даному випадку в процесі доказування важливе значення має висновок експерта, оскільки за результатами проведення судово-біологічної (генетичної) експертизи із застосуванням методики генотипоскопії (аналізу ДНК) експерти можуть визначити батьківство із ймовірністю до 99,9 відсотків або дійти висновку про його виключення. Таким чином, експертиза ДНК є найбільш ефективним доказом, що підтверджує наявність чи відсутність батьківства особи щодо дитини. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (ч.2 ст.128 СК України). При цьому, доказами у відповідності зі статтею 57 Цивільного процесуального кодексу, є: пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників; показання свідків; письмові докази; речові докази, зокрема звуко- та відеозапису; висновки експертів.

Проте, крім фотокарток, ОСОБА_1 та її представник не надали жодного доказу, який обґрунтував хоча б одну з обставин: спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; спільне виховання дитини; спільне утримання дитини; докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

У зв'язку з чим судова колегія вважає, що суд, дотримуючись засад змагальності, забезпечивши сторонам можливість доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов обгрунтованого висновку щодо часткового задоволення позову.

Зазначена апеляційна скарга зведена до посилання на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

Даних, які б вказували на наявність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії