РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/1866/14-ц

12.06.17

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого -судді Сороки Д.В.

за участю секретаря Назарчук А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятині справу за позовом ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, третя особа на стороні відповідача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Інтелект" та ОСОБА_1 15 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області Кондратьєвим В.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №795.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02.07.2007 між ОСОБА_1 та ТОВ "Лізингова компанія "Інтелект " було укладено договір позики, згідно із яким ОСОБА_1 надала ТОВ "Лізингова компанія "Інтелект " позику у грошові формі в сумі 500000 грн. На виконання забезпечення вказаного договору позики між ТОВ "Лізингова компанія" Інтелект " та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 13.02.2008 року.

Згідно п.п 1.2 пункту 1.1. договору про іпотеку предметом іпотеки є нерухоме майно - нежитлові будівлі та споруди, а саме нежитлова будівля універмагу "ІНФОРМАЦІЯ_1 " літера "А" зприбудовою площею 1586,4 кв.м, будівля складу господарських товарів літера "Г" площею 93.9 кв.м, будівля складу "Д" площею 123.2 кв.м, будівля автомобільної пожежної частини літера "Ж" площею 250,1 кв.м під номером АДРЕСА_1.

15.04.2008 року між ТОВ "Лізингова компанія " Інтелект " та ОСОБА_1 було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя , згідно з п.1 якого ТОВ "Лізингова компанія "Інтелект " передає, а ОСОБА_1 набуває право власності на вищезазначені об'єкти нерухомості.

Вважає, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 15.04.2008 р. укладений з порушенням вимог підпункту 5.5.1. пункту 5.5. укладеного між позивачем та відповідачем договору іпотеки від 13.02.2008 року та частини 1 статті 35 і частини 3 статті 37 Закону України "Про іпотеку" в редакції, чинній на момент укладання спірного договору.

Так в порушення вимог закону та умов договору ОСОБА_1 не надсилала позивачу будь-яких письмових вимог про усунення порушених зобовязань за договором іпотеки або договором позики,чим позбавила ТОВ "Лізингова компанія "Інтелект " можливості задовольнити її вимоги без звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом повернення їй отриманих в позику коштів.

Крім того , в порушення вимог закону, вартіть обєктів нерухомості, які були предметом іпотеки і перейшли у власність ОСОБА_1 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 15.04.2008 року визначалась відповідно до відомостей, викладених в довідці-характеристиці, виданій бюро технічної інвентаризаціїї, а не на підставі оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача , так як балансова вартість переданих обєктів ОСОБА_1 значно перевищувала ту, яка була зазначена в довідці БТІ. Це призвело до того, що Лізингова компанія "Інтелект " не отримала від ОСОБА_1 суму коштів, що перевищувала 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, що складає 10315000 грн.

При цьому, позивач вказує, що порушення при укладанні спірного договору були виявлені ним в січні 2014 року в особі нового учасника та керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Інтелект", що зумовило пред'явлення позову до суду лише в травні 2014 року.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та підвтердив обставини, зазначені вище, просив позов задовільнити.

Представник відповідача -ОСОБА_5 позов визнав у повному обсязі.

Представник третьої особи- Бевз І.А. просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, у зв'язку з тим, що сплинули строки позовної давності на оскарження зазначеного договору та надав письмові заперечення.

Заслухавши представників сторін, представника третьої особи, свідка ОСОБА_6, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Суд не може прийняти визнання позову представником відповідача, враховуючи те, що це суперечить вимогам закону та порушує права третьої особи - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Судом встановлено, що 02.07.2007 року між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем товариством з обмеженою відповідальність "Лізингова компанія "Інтелект " було укладено договір позики, згідно із яким відповідач ОСОБА_1 надала позивачу позику у грошовій формі в сумі 500 000,00 грн. для господарських потреб. ( а.с.5 ).

Згідно із підпунктом 4.2.2. пункту 4 цього договору позивач зобов'язався своєчасно сплатити позику у порядку, передбаченому цим договором, і погасити заборгованість за позикою перед відповідачем до 15 лютого 2008 року включно готівковими коштами.

13.02.2008 року на забезпечення виконання вказаного договору позики між позивачем ТОВ "Лізингова компанія "Інтелект " та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки. ( а.с.8 ).

Згідно із підпунктом 1.2. пункту 1.1. договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно - нежитлові будівлі та споруди, а саме: нежитлова будівля універмагу"ІНФОРМАЦІЯ_1" літ. "А" з прибудовою площею 1586,4 кв.м., будівля складу господарських товарів літ "Г" площею 93,9 кв.м., будівля складу "Д" площею 123,2 кв.м., будівля автомобільної пожежної частини літ "Ж" площею 250,1 кв.м., під номером АДРЕСА_1.

В підпункті 5.5.1. пункту 5.5. договору іпотеки передбачено, що у випадку невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушених зобов'язань за цим договором або договором позики у встановлений іпотекодержателем строк, іпотекодержателю передається право власності на предмет іпотеки. В даному випадку іпотекодавець та іпотекодержатель укладають договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню.

Судом встановлено, що станом на 15 лютого 2008 року включно позивач свої зобов'язання перед відповідачем за договором позики не виконав та надану у грошовій формі в сумі 500 000,00 грн. позику відповідачу не повернув.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку" (в редакції чинній на момент укладання спірного договору) у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Вказане положення кореспондується зі змістом пункту 5.1 договору іпотеки від 13.02.2008 року

В силу змісту частини 1 статті 37 Закону України "Про іпотеку" (в редакції чинній на момент укладання спірного договору) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Так як зобов'язання по договору позики у визначені строки не виконано, 17.02.2008 року позикодавець ОСОБА_1 відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» надіслала до ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» вимогу про усунення порушення, яку отримала директор вказаного підприємства ОСОБА_6, про що в судовому засіданні не заперечувала остання, яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка, а 15 квітня 2008 року сторони уклали договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

15.04.2008 року між позивачем ТОВ "Лізингова копанія "Інтелект " та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно із п. 1 якого позивач передав, а відповідач набув право власності на вищезазначені об'єкти нерухомості, а саме: нежитлову будівлю універмагу "ІНФОРМАЦІЯ_1 " літера "А" з прибудовою площею 1586,4 кв.м, будівлю складу господарських товарів літера "Г" площею 93.9 кв.м, будівлю складу "Д" площею 123.2 кв.м, будівлю автомобільної пожежної частини літера "Ж" площею 250,1 кв.м під номером АДРЕСА_1. . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Кондратьєвим В.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 795 .За змістом пункту 4 договору про задоволення вимог іпотекодержателя вартість об'єктів нерухомості, яка визначена відповідно до довідки-характеристики ВООБТІ від 29.01.2008 року за № 94, становить 390 180,00 грн.( а.с.9)

В позовній заяві ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» стверджується, що в порушення вимог закону та умов договору ОСОБА_1 не надсилала будь-яких письмових вимог про усунення порушених зобов'язань за договором іпотеки або договором позики, хоча жодних належних доказів в судовому засіданні не надано.

В судовому засіданні оглянуто договор про задоволення вимог іпотекодержателя та доданих до нього документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а саме:

- копію вимоги про усунення порушення, направлена ОСОБА_1 до ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект»17 лютого 2008 року, з відміткою про її отримання 17.02.2008 р. директором цього підприємства ОСОБА_6 (т.2 а.с.52);

- копію протоколу № 3-2008 від 19 лютого 2008 року рішення учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Інтелект» про укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя та ряд інших документів, які повністю спростовують викладені в позовній заяві ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» твердження про відсутність цих документів, та, як наслідок, невиконання вимог ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та підпункту 5.5.1 п.5.5 договору іпотеки від 13.02.2008 р., укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» (т.2 а.с. 45-85).

Згідно ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Порядок та підстави укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя регулюється спеціальним Законом України "Про іпотеку".

Розділом 4 договору іпотеки визначений порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, однією із умов порядку звернення на предмет іпотеки згідно п. 4.2.1 Договору передбачено позасудове врегулювання питання звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття предмету іпотеки у власність іпотекодержателя (із погашенням іпотекодавцем за рахунок коштів, отриманих від іпотекодержателя внаслідок такого прийняття, зобов'язань за кредитними договорами, або без проведення погашення у такий спосіб).

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги, зобов'язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації -з моменту державної реєстрації.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Це також стосується твердження позивача ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» про те, що порушення при укладенні оскаржуваного договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 15.04.2008 р. , укладеним між позивачем та ОСОБА_1, вимог ч 1,3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» ( в редакції, чинній на момент укладання спірного договору), а саме, що у відповідності до частини 3 статті 37 цього Закону іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю , визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, і у разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечення іпотекою вимог іпотекодержателя, є підставою для визнання спірного договору про задоволення вимог іпотекодержателя недійсним.

Також в судовому засіданні з'ясовано, що 19 лютого 2008 року, протокол № 3-2008, єдиним учасником ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» ОСОБА_1 було прийнято рішення про задоволення своїх же вимог як кредитора та іпотеко держателя, у зв'язку з відсутністю коштів в ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект».

У цьому ж протоколі ( п.3) ОСОБА_1 уповноважила тогочасного директора ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» ОСОБА_6 на підписання оскаржуваного договору про задоволення вимог іпотекодержателя між ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» та собою, ОСОБА_1.

Таке рішення повністю відповідає її повноваженням як єдиного учасника товариства ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» відповідно до Статуту ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект», зареєстрованого 01.10.2007 р. № 6000248, який діяв на той час, та протоколу № 1-2007 від 27 червня 2007 року (т.2 а.с.65-74).

У вказаному статуті ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» в преамбулі вказано, що учасником цього товариства (єдиним) є ОСОБА_1. В п.4.1. статті 4 цього ж Статуту вказано «Єдиним учасником товариства є ОСОБА_1 і їй належить частка за розміром рівна статутному капіталу (фонду) Товариства». В п.7.2 статті 7 цього Статуту вказано «Розмір частки Учасника в статутному капіталі складає 100% статутного капіталу». В п. 11.1 статті 11 «Управління товариством» прописано : « Вищим органом управління Товариством є Загальні збори Учасників, які складаються з Учасника чи його представника, що діє на основі довіреності». В п. 11.3 Статуту сказано : « Учасник на загальних зборах має кількість голосів, пропорційну розміру його частки у статутному капіталі, тобто - 100%». В п. 11.5. Статуту вказано, що до компетенції Загальних зборів Учасників належить : встановлення розміру, форми та порядку внесення Учасником додаткових вкладів (п. 11.5.12), прийняття рішення про одержання кредитів, позик та позичок ( п. 11.5.13), затвердження будь -яких договорів (в тому числі, але не обмежуючись цим, про обтяження (заставу) майна Товариства) ( п.11.5.14 ). В пункті 11.14 Статуту прописано : «Рішення Загальних зборів Учасників приймаються одноособово Учасником товариства та оформляються протоколом» . Крім того, в п.11.15 Статуту вказано : «Виконавчим органом товариства є дирекція».

Все це вказує на те, що лише ОСОБА_1, як єдиний учасник ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект», приймала одноосібні рішення про підписання договору іпотеки майна цього товариства або будь-якого іншого договору та надавала повноваження на їх підписання тогочасному директору ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» ОСОБА_6 І вона ж як фізична особа дала довіреність на підписання договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного між ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» та ОСОБА_1 від 15 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського нотаріального округу Кондратьєвим В.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №795, своєму батьку - ОСОБА_10.

Згідно ст.41 Конституції України, ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування і розпоряджання своїм майном за своєю волею, а тому сторони мали право в будь-який спосіб розпоряджатися власним майном, у тому числі відчужувати.

Згідно ст. 657 ЦК України вищевказаний договір має бути нотаріально посвідчений.

Крім того, п. 2 ст. 220 ЦК України надає право суду визнати такий договір дійсним, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору.

Також не відповідає дійсності та є неправдивим твердження про те, що порушення при укладанні спірного договору про задоволення вимог іпотекодержателя виявлені новими учасником та керівником ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» лише в січні 2014 року.

З отриманих та долучений до цього заперечення Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що станом на 20.04.2009 року та 20.04.2010 року єдиним учасником ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» була все ще ОСОБА_1, яка знала про спірний договір та не оскаржила його в суді, а 20.04.2011 року, тобто через три роки, єдиним учасником ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» був ОСОБА_10, батько ОСОБА_1, який від її імені та за її довіреністю від імені своєї дочки ОСОБА_1 підписав спірний договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 15 квітня 2008 року, а тому не міг не знати про обставини його підписання та мав усі можливості оскаржити цей договір, однак цього зроблено не було. Лише 05.12.2013 р., тобто через п'ять з половиною років, як видно з доданого протоколу № 1/12-2013 рішення учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Інтелект», ОСОБА_10 вийшов з вказаного товариства.

У листі Верховного Суду України від 01.04.2015 «Висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України» в п.п. 3,5,7 розділу «Застосування позовної давності» прописано:

« За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Якщо порушення сторонами вимог Закону України від 5 червня 2003 р. N 898-IV "Про іпотеку" було допущено, зокрема, в момент укладення спірного договору іпотеки, то при розгляді позову про визнання недійсним такого договору з підстав його невідповідності вимогам цього закону суд має виходити з того, що саме в момент укладення договору сторони повинні були знати про такі порушення, а тому перебіг позовної давності обчислюється саме з цієї дати (дати укладення договору) (постанова Верховного Суду України від 2 вересня 2014 р. у справі N 3-84гс14).»

Крім того, у п. 1 розділу «Спори щодо визнання правочинів недійсними» вищевказаного листа Верховного Суду України від 01.04.2015 року говориться про те, що навіть перетворення підприємства, яке відбувається відповідно до ст. 108 ЦК України, не є підставою для відрахування строку позовної давності від дати його перетворення. В листі ВСУ сказано наступне:

«Відповідно до ст. 108 ЦК України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Оспорюваний договір було укладено у 2003 р. і до моменту перетворення товариство не порушувало питання про визнання цього договору недійсним.

Таким чином, висновки судів першої та апеляційної інстанцій, з якими погодився Вищий господарський суд України, про те, що правонаступник товариства не пропустив строку позовної давності, оскільки про укладення оспорюваного договору дізнався лише у 2010 р. з листа відповідача, є необґрунтованими (постанова Верховного Суду України від 1 липня 2014 р. у справі N 3-34гс14).»

Тобто те, що в ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» 05 грудня 2013 року відбулась лише зміна учасників вказаного товариства і лише після 05.12.2013 року стало відомо про порушення при укладенні договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного між ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» та ОСОБА_1 від 15 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського нотаріального округу Кондратьєвим В.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №795, як це вказано в позовній заяві ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект», не є доказом того, що строк позовної давності не пропущено.

Тому на підставі викладеного суд вважає, що трирічний строк позовної давності на оскарження договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 15 квітня 2008 року ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект», - сплинув, а тому в позові необхідно відмовити.

На підставі . 41 Конституції України , ст. ст. 220, 257, 317, 575, 627, 638, 640, 657 ЦК України , ст.33, 35,ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» , ст.ст. 10, 11,57- 60, 208, 209, 212, 214, 215, ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ТОВ «Лізингова компанія «Інтелект» до ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю « Лізингова компанія « Інтелект» та ОСОБА_1 15 квітня 2008 року , посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Кондратьєвим В.Ю. - відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлено 16.06.2017.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання сторонами та третьою особою повного тексту рішення.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно:

Суддя - Секретар -

12.06.2017