справа № 216/3501/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді - Биканова І.Р.

за участю секретаря - Крейса О.О.

розглянувши в порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа Криворізький міськрайонний центр зайнятості, про припинення трудового договору та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 27.07.2017 р. та уточнено 15.08.2017 р. звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа Криворізький міськрайонний центр зайнятості, про припинення трудового договору та зобовязання вчинити дії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що з 18.10.2010 р. між нею та відповідачем було укладено трудовий договір № 8, згідно якого прийнято її на посаду продавця продовольчих товарів. В той же день договір був зареєстрований у Криворізькому міському центрі зайнятості. Починаючи з 23.05.2017 р. відповідач припинила свою діяльність, не надавала їй роботу та не сплачувала заробітну плату. Заяву про звільнення на підставі п.1 ст.36 КЗпП України вона направила за місцем реєстрації відповідача, однак заява отримана не була, місце знаходження відповідача їй не відомо.

Розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу вираховується із розміру мінімальної заробітної плати, яку вона мала отримати але не отримала з моменту подання заяви про звільнення (з 23.05.2017 р.) по дату звернення до суду за захистом порушених прав 27.07.2017 р. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» визначено мінімальну заробітну плату з січня 2017 року в розмірі 3200 грн. Таким чином її заробітна плата за час вимушеного прогулу складає 6400 грн. (3200*2 = 6400). Просить суд задовольнити позов.

Позивач в судове засідання не зявилася, про час, день та місце слухання справи повідомлена належним чином, представник позивача ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідача в судове засідання не зявилася, про час, день та місце слухання справи повідомлена через оголошення у пресі.

Представник третьої особи ОСОБА_4 надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 18.10.2010 р. між фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено безстроковий трудовий договір між працівником і фізичною особою, який зареєстровано в Криворізькому міському центрі зайнятості, та згідно якого ОСОБА_1 зобовязалася виконувати обовязки продавця продовольчих товарів, із визначеним розміром заробітної плати 950 грн. на місяць - а.с.5, ОСОБА_1 23.05.2017 р. звернулася до фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 за адресою вказаною останньою в трудовому договорі, з заявою про звільнення за згодою сторін, на підставі ст.36 п.1 КЗпП України а.с.6, яку відповідачем отримано не було а.с.8.

Відповідно до ст.23 ч.1 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк: на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Статею 38 КЗпП України передбачене право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник також має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Згідно з Наказом Міністерства парці та соціальної політики України № 260 від 08.06.2001 р. «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мінюсті України 27.06.2001 р. за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору.

Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, у разі припинення строку дії трудового договору достроково, у трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення, з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають Державну службу зайнятості, яка реєструвала договір. Згідно із п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, фізичні особи, при звільненні найманого працівника, роблять у трудовій книжці запис: «Звільнений з роботи (далі зазначається підстава звільнення з посиланням на відповідні статті КЗпП України)», при цьому у графі 4 зазначається дата зняття трудового договору з реєстрації державною службою зайнятості: «Трудовий договір (номер) знято з реєстрації (дата)»; внесені фізичною особою до трудової книжки дані підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, який зареєстрував трудовий договір і засвідчуються його печаткою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині розірвання трудового договору, укладеного між нею та відповідачем, зареєстрованого 18.10.2010 р. в Криворізькому міському центрі зайнятості на підставі ст. 38 КЗпП України, є обґрунтованим і таким, що підлягають задоволенню.

Вимоги позивача щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 23.05.2017 р по 23.07.2017 р. в розмірі 6400 грн. задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою повязана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється з виплат за попередні два місяці. Час, протягом якого працівник згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Згідно п. 5 Порядку, нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

За трудовим договором укладеним між працівником і фізичною особою від 18.10.2010 р., заробітна плата ОСОБА_1 складає 950 грн. на місяць а.с.5, позивачем не надано до суду будь-яких доказів зміни розміру заробітної плати, а також невиплати її відповідачем за останні два місяці, що передувати зверненню позивача з заявою про звільнення, таким чином суд приходить до висновку, що позивачем в силу вимог ст.10, 60 ЦПК України не доведено обставини на які вона посилається.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Сума понесених судових витрат позивача складає 640 грн. судового збору, та 300 грн. витрат повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП України, керуючись ст.10,11,27,31,60, 88, 61,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа Криворізький міськрайонний центр зайнятості, про припинення трудового договору та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Розірвати трудовий договір, укладений 18.10.2010 р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 18.10.2010 р. за № 8 у Криворізькому міському центрі зайнятості.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн. та 300 грн. витрат повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, а всього 940 грн., в іншій частині позову відмовити.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: