Справа № 524/6395/16-ц
Провадження №2/524/1812/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2017 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» звернулося до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що між банком та ОСОБА_2 04.10.2013 було укладено кредитний договір №ICKGMCUI.173816.004, згідно якого останньому було надано кредит у розмірі 2000 грн., з можливістю збільшення ліміту, зі сплатою 36% річних за користування кредитом. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, його заборгованість за кредитом становить 11052,35 грн..

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №ICKGMCUI.173816.004 від 04.10.2013 в сумі 11052,35 грн..

Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву про розгляд справи без участі його представника. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач, ОСОБА_2, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Вказав, що в період з 10.07.2014 по 15.08.2014, 11.11.2015 по 11.12.2015, 11.12.2015 по 16.01.2016 та з 29.05.2016 по 30.07.2016 приймав участь в проведенні антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях. Відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він, як працівник правоохоронних органів спеціального призначення звільняється від сплати штрафних санкцій, пені за невиконання зобов'язань перед банком, а також від сплати процентів за користування кредитом з початку і до закінчення особливого періоду.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що 04.10.2013 між ПАТ «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №ICKGMCUI.173816.004.

Відповідно до п.2.2, 2.3, 2.5 Кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язується, протягом 60 днів з моменту укладення цього договору, встановити Кредит, у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 2000 грн., шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок. Банк нараховує відсотки в розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником до 25 числа за попередній місяць. Заборгованість, що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк, вважається простроченою.

Згідно п.3.2 Кредитного договору він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом 3 років, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами зобов'язань за цим договором.

Банк, відповідно до п.2.2, свій обов'язок по наданню кредиту виконав, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 04.10.2013 по 17.08.2016)а.с.17).

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом у порядку, визначеному договором.

Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, у зв'язку з чим допустив заборгованість, яка станом на 17.08.2016 становить 11052,35 грн., і яка складається з наступного:

- поточна заборгованість за тілом кредиту - 1497,76 грн.;

- прострочена заборгованість за тілом кредиту - 2773,89 грн.;

- поточна заборгованість за процентами - 62,01грн.;

- простроченої заборгованість за процентами - 1518,82 грн.;

- пеня - 5199,87 грн.

Наявність вказаної заборгованості та її розмір підтверджені наданим суду розрахунком заборгованості, а також виписками по особовому рахунку за період з 04.10.2013 по 17.08.2016..

20.01.2016 на адресу відповідача банком була направлена досудова вимога про сплату заборгованості за кредитом, що підтверджується копією вимоги, копією списку згрупованих поштових рекомендованих відправлень та квитанцією від 20.01.2016(а.с.25-27).

Вказана вимога Банку залишена відповідачем без виконання. Станом на день розгляду справи відповідачем заборгованість за кредитним договором не сплачена.

На підтвердження своїх заперечень проти позову відповідачем було надано суду копії квитанцій від 01.04.2016 на суму 500 грн., 29.04.2016 та 31.05.2016 на суму 1000 грн. кожна.

Суд відзначає, що вказані платежі були враховані Банком при обрахунку заборгованості за кредитом, що постає з наданого позивачем розрахунку заборгованості.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобовязаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобовязань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно ч.1 ст.3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов'язок за межами України, та членів їх сімей.

Надані відповідачем докази, зокрема довідка Краматорського міського відділу ГУМВС України в Донецькій області від 12.08.2014 №1/9360, довідка ГУНП в Донецькій області про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 14.12.2015 №ВДЗ/1/192/7, довідка ГУНП в Луганській області про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 13.01.2016 №А-468, довідка ГУНП в Луганській області про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 30.07.2016 №А-5146, рішення комісії МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ від 22.05.2015 №7/І/ХVІІ/22, копія посвідчення серії МВ №021763 видане 26.06.2015 на ім'я ОСОБА_2, не підтверджують те, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем правоохоронних органів спеціального призначення, а тому, на думку суду, на нього не розповсюджується дія ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За таких обставин, посилання відповідача на ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як на підставу звільнення від сплати штрафів, пені та відсотків за користування кредитом, суд вважає необґрунтованими.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, в звязку з чим підлягають задоволенню.

Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №ICKGMCUI.173816.004 від 04.10.2013 в сумі 11052,35 грн..

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1378,00 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 610-612, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 15, 88, 208, 212-218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» заборгованість за кредитним договором № ICKGMCUI.173816.004 від 04.10.2013 року в суму 11052,35 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, 19.07.1983р.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» судовий збір в сумі 1378 грн..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць