У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В. О., Ізмайлової Т. Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення невиплаченої пенсії та компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до УПФУ в м. Івано-Франківську в якому просила стягнути на її користь кошти в розмірі 73 940 грн 39 коп. з врахуванням індексу інфляції та 3% річних за весь період невиплати пенсії, а всього 131 837 грн 78 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення суду у справі № 0907/2-а-3294/11 видано виконавчий лист, який звернуто до виконання. Проте, рішення суду не виконано, перерахунок пенсії проведено тільки до 23 липня 2011 року, а пенсія не виплачена.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 17 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено.

Скасовано в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення розміру невиплаченої пенсії, а в цій частині ухвалено нове рішення про задоволення позову частково.

Стягнуто з УПФУ в м. Івано-Франківську на користь ОСОБА_1 нараховану, але невиплачену пенсію у розмірі 73 940 грн 39 коп.

В решті судове рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі УПФУ в м. Івано-Франківську просить рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року скасувати, залишити в силі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2016 року, мотивуючи свої доводи неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на пільги і компенсації відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та отримує пенсію як інвалід ІІ групи відповідно до зазначеного Закону.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2011 року зобов'язано УПФУ в м. Івано-Франківьску провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії інваліда ІІ групи, захворювання якого пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, з 16 травня 2010 року відповідно до ст. 50, ч. 1 ст. 54, ч. 6 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому Закону України «Про державний бюджет України» на відповідні роки, та виплатити їй недоплачену суму пенсійних виплат з урахуванням вже виплачених сум пенсії за період з 16 травня 2010 року. Ця постанова набрала законної сили 15 листопада 2011 року згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду. На виконання постанови видано виконавчий лист 13 березня 2012 року.

Відповідно до постанови ВП № 31825156 від 23 березня 2012 року відкрито виконавче провадження.

Згідно листа № 173/03 від 07 листопада 2012 року УПФУ в м. Івано-Франківську повідомило ОСОБА_1, що на виконання цієї постанови їй проведено перерахунок пенсії, відповідно до якого нараховано доплату за період з 16 травня 2010 року по 22 липня 2011 року у розмірі 73 940 грн 39 коп. У той же час повідомили, що виплату коштів буде проведено за наявності відповідного фінансування.

У липні 2015 року представник позивача звернувся до УПФУ в м. Івано-Франківську з заявою про проведення виплати нарахованої пенсії згідно судового рішення з нарахуванням сум компенсації відповідно до положень ст. 625 ЦК України.

Разом з цим, листом № 197/3-8 від 13 липня 2015 року УПФУ в м. Івано-Франківську повідомило ОСОБА_1 про те, що вказані кошти будуть їй виплачено за наявності відповідно фінансування.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що доплата пенсії в розмірі 73 940 грн 39 коп. не є матеріальною шкодою, завданої їй внаслідок неправомірних дій відповідача, оскільки за своєю природою не може вважатися збитками в розмірі статті 22 ЦК України, а є сумою нарахованою пенсії, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови суду від 21 квітня 2011 року. Врахувавши те, що постанова суду знаходиться на виконанні, частково виконана відповідачем у зв'язку з проведенням перерахунку, а тому стягнення суми заборгованості у даній справі є подвійною мірою відповідальності. Оскільки вимога про стягнення інфляційних втрат чи компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати є похідною від вимоги про стягнення суми невиплаченої пенсії, місцевий суд відмовив у задоволенні позову повністю.

Скасовуючи рішення районного суд та задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення з УПФУ в м. Івано-Франківську на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену пенсію у розмірі 73 940 грн 39 коп., апеляційний суд правильно дійшов висновку про те, що відсутність бюджетного фінансування на виплату ОСОБА_1 нарахованої пенсії не є підставою для відмови у стягненні на її користь коштів, а посилання відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Крім цього, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що вказані кошти мають бути відшкодовано згідно положень ст. 1166 ЦК України, а висновок суду першої інстанції про неможливість стягнення коштів з урахуванням положень ст. 22 ЦК України є помилковим.

Правильним є висновок суду апеляційної інстанції про залишення без змін суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення індексу інфляції та 3% річних, оскільки в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, з огляду на заявлені у суді першої інстанції вимоги і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у справі.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Т.Л. Ізмайлова