АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/950/17 Справа № 199/7520/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року м. Дніпро

колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Каратаєвої Л.О.,

суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

при секретарі: Григорєвій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації від вартості частки квартири; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У вересня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що з 19.10.2001 року він знаходиться в зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 Під час перебування у шлюбі відповідачем за договором купівлі-продажу було придбано квартиру АДРЕСА_1, що є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач з 31.12.2002 року була зареєстрована у зазначеній квартирі та фактично продовжує проживати з дітьми в ній до даного часу. Позивач не має наміру користуватися вказаною квартирою та зберігати своє право власності на частку вказаної квартири.

Посилаючись на викладене, просив припинити його право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію від вартості ? частки спірної квартири в розмірі 420 739 грн., а також зобовязати відповідача сплатити йому компенсацію протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

У свою чергу відповідач ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. В обґрунтування своїх вимог, посилалась на те, що під час її із позивачем шлюбу ними були накопичені спільні грошові кошти, загальна сума яких складає 46 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 21.03.2016 року складає 1 207 040 грн. Вказані грошові кошти, здобуті в результаті спільної праці та спільними зусиллями подружжя.

З метою належного збереження коштів та отримання банківських відсотків за користування грошима, в різні проміжки часу, кошти вносилися на депозитні рахунки, які відкривалися подружжям в фінансових установах України.

В період з 31.07.2008 року по 28.11.2012 року подружжям були відкриті рахунки в наступних банківських установах:

31.07.2008 року, подружжям був відкритий строковий банківський вклад (депозит) у ВАТ КБ Надра (на теперішній час АТ КБ Надра) на суму 9 000 доларів США, що підтверджується договором № 555270 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір», оформлений в рамках Пакету послуг ПП «Базовий+» № 1185776;

08.04.2010 року, подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ПАТ ІНДЕКС-БАНК, на суму 17 000 доларів США, що підтверджується договором № /1 банківського вкладу фізичної особи «Строковий»;

20.05.2010 року, подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ПАТ КБ ПриватБанк, на суму 1 150 євро, що підтверджується договором № ЗАМРІМО 502 (Вклад «Стандарт» з щомісячної виплатою);

03.06.2010 року, подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ВАТ ХОУМ ОСОБА_4, на суму 13 400 доларів США, що підтверджується договором № 2/140225 банківського вкладу «Максимальний»;

06.12.2010 року, подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ВАТ ХОУМ ОСОБА_4, на суму 15 321 доларів США, що підтверджується договором № 2/151721 банківського вкладу «Максимальний»;

29.06.2011 року, подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ПАТ Платинум Банк, на суму 16 035,97 доларів США, що підтверджується договором № 00030517 про розміщення вкладу «Класичний» (з виплатою процентів в кінці строку);

28.11.2012 року, подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ПАТ КБ ПриватБанк, на суму 23 000 доларів США, що підтверджується договором № SAMDN4913 вклад «Універсальний»;

28.11.2012 року, подружжям був відкритий строковий банківський депозит у ПАТ КБ ПриватБанк, на суму 23 000 доларів США, що підтверджується договором № SAMDN4866 вклад «Універсальний».

На депозитні рахунки відкриті в ПАТ КБ ПриватБанк, за договорами про відкриття рахунку для вкладу «Універсальний» № SAMDN4866 та № SAMDN4913, подружжям 28.11.2012 року, було внесено загалом 46 000 доларів США.

За рахунок накопичених заощаджень, подружжя мало намір придбати приватний будинок та земельну ділянку для наступного проживання однією сімєю.

29.05.2013 року відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не ставлячи позивачку до відома, зняв грошові кошти з депозитних рахунків відкритих подружжям. В подальшому, відповідач програв вказані кошти в гральному закладі.

Таким чином, відповідач не отримуючи згоди позивачки, обернув кошти на свою користь. Тобто витрачаючи кошти не діяв в інтересах подружжя, чим порушив майнові права відповідачки.

Крім того, за час шлюбу подружжя придбало гараж № 3 по вул. Мурманській в буд. 2 «г» в місті Дніпрі. Гараж складається із: гараж № 3 з погрібом, загальною площею 27,7 кв.м.

Відповідач просила суд виділити у її власність ? частину гаражу № 3 по вул. Мурманській в буд. 2 «г» в місті Дніпрі, а також стягнути з позивача на її користь компенсацію ? частини спільних грошових коштів подружжя в розмірі 603 520 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.11.2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд першої інстанції поділив спільну сумісну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а саме визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею28,4 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину гаражу №3 з погрібом по вулиці Мурманській, 2г в місті Дніпрі загальною площею 27,7 кв.м.

В іншій частині первісного та зустрічного позову суд відмовив.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2016 року визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею28,4 кв.м.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину гаражу № 3 з погрібом по вулиці Мурманській, 2г в місті Дніпрі загальною площею 27,7 кв.м.

З рішенням суду від 01.11.2016 року не погодилась ОСОБА_2 та звернулась з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про його скасування в частині відмови їй у стягненні компенсації ? частини спільних грошових коштів подружжя та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови у стягненні компенсації ? частини спільних грошових коштів подружжя, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК підставами для скасування рішення суду першої інстанції ї ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається, що 19.10.2001 року сторонами було укладено шлюб. За час шлюбу сторонами були придбані: 14.12.2001 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстром № 8896, квартира АДРЕСА_3, право власності на яку зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2, та 25.11.2006 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстром № 5452, гараж № 3, що знаходиться за адресою: місто Дніпро, вул. Мурманська, 2г, право власності на який зареєстровано за позивачем ОСОБА_3

Відмовляючи в задоволенні вимоги відповідача за зустрічним позовом щодо стягнення з позивача ? частини спільних грошових коштів подружжя в розмірі 603 520 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів тому, що грошові кошти на банківських рахунках, які були відкриті позивачем, набувались за рахунок спільної праці подружжя.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, з огляду на наступне.

Згідно ст. 60 СКУкраїни, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому, ст. 71 СК України визначено, що майно, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Судова колегія встановила та це підтверджується матеріалами справи, що в період з 31.07.2008 року по 28.11.2012 року подружжям були відкриті рахунки в банківських установах, що підтверджуються довідкою ПАТ Банк Восток (правонаступником є ВАТ Хоум ОСОБА_6), ПАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_7», ПАТ «Платинум Банк», ПАТ КБ «Приватбанк», ПАТ «КБ «Надра».

Посилання ОСОБА_3 на те, що він не підтримує шлюбних стосунків з ОСОБА_2 з 2008 р., вони мешкають окремо та не мають спільного бюджету, що встановлено рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.12.2016 р., яким розірвано шлюб між сторонами, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані обставини встановлені зі слів ОСОБА_3, справа була розглянута в заочному порядку, жодними доказами вказані висновки не підтверджено. Крім того, заочне рішення про розірвання шлюбу прийняте після ухвалення рішення, що оскаржується (01.11.2016 р.) та після подання на нього апеляційної скарги, яка містить посилання на те, що спірні кошти є спільним сумісним майном подружжя.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно наявного в матеріалах справи рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, третя особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10, реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, приватний нотаріус ДМНО ОСОБА_11 про визнання угоди частково недійсною та визнання права власності, вбачається, що під час розгляду справи судом досліджувались та встановлені обставини накопичення подружжям спільних коштів, тобто встановлено, на підставі ст. 60 СК України, факт спільної сумісної власності на спірні грошові кошти. Таким чином, грошові кошти, що розміщенні на цих рахунках є спільним сумісним майном подружжя.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Однак суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та не дав належної оцінки.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

З огляду на наведені положення закону, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними за час шлюбу, визнання ж такого майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка потребує доведення.

Аналізуючи докази у справі, судова колегія дійшла висновку про те, що вони не підтверджують особисту приватну власність відповідача на спірні грошові кошти, у звязку з тим, що не спростовано доводи позивача про те, що депозитні договори укладались за час шлюбу і в інтересах сімї.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні компенсації ? частини спільних грошових коштів подружжя та частково задовольнити позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до ст. 11 ЦПК, суд розглядає справи в межах позовних вимог.

Позивачка просила розподілити 46000 доларів США. На час звернення до суду з позовною заявою (22.03.2016 р.) офіційних курс долара США до гривні за даними НБУ (а.с.95) становив 1 долар США 26,24 грн. Таким чином, ? частина спірних коштів, які просить розділити позивачка, 23000 доларів США становлять 603520 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2

Керуючись ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2016 року в частині, що оскаржується - відмови у стягненні компенсації ? частини спільних грошових коштів подружжя скасувати та задовольнити позовні вимоги в цій частині.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію ? частини спільних грошових коштів подружжя в розмірі 603520 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: