Справа № 226/17/17
Справа № 226/17/17
Провадження № 2/226/332/2017
У Х В А Л А

31 жовтня 2017 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м.Мирнограді Донецької області позовну заяву ОСОБА_4 соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації, третя особа: управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради, до ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння та зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4 соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації про визнання незаконною бездіяльності,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації(далі за текстом ОСОБА_4) звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння, в обгрунтування якого вказав, що ОСОБА_4 на виконання положень п.22 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 № 999 (зі змінами, далі Порядок) було забезпечено інваліда війни 1А групи ОСОБА_6 автомобілем SENS, 2012 року випуску, номер кузову Y6DТF698КС0315117, номер двигуна 307000С0809956, колір сірий, з правом передачі керування онуку, якій є відповідачем по справі. 18.04.2015 ОСОБА_6 помер. Відповідач не має законних підстав для забезпечення автомобілем. Крім того, залишкова вартість автомобіля з урахуванням ступеня його зношення ОСОБА_7 протягом шести місяців з дня смерті інваліда не сплачена в органи Державного казначейства України. Вказаний термін сплив 18.10.2015, а тому автомобіль повинен бути повернутий у повному комплекті ОСОБА_4 для реалізації в установленому законом порядку. Оскільки до теперішнього часу питання щодо повернення вищевказаного автомобіля ОСОБА_4 у добровільному порядку не вирішилось, позивач просить суд вилучити у ОСОБА_5 спірний автомобіль у повному комплекті та передати його ОСОБА_4, стягнувши з відповідача витрати на забезпечення судового процесу.

Крім того, до початку розгляду справи по суті представник відповідача ОСОБА_2. звернувся до суду з клопотанням щодо прийняття до спільного розгляду зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації про визнання незаконною бездіяльності відповідача через ненадання довідки-рахунку за встановленою формою із розрахунковою формою та реквізитами рахунку для викупу спірного автомобілю.

Дане клопотання судом задоволено.

Під час розгляду вказаних позовів представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні звернувся до суду з трьома клопотаннями.

За першим клопотанням ОСОБА_2 просить залишити без розгляду позов ОСОБА_4, підписаний ОСОБА_8, на підставі п.1 та п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України, вказуючи на те, що згідно актуальних опублікованих відкритих даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серед осіб, які мають право вчиняти юридичні дії без довіреності, ОСОБА_9 не зазначена. За пошуком в базі даних документів Донецької ОДА станом на 16.06.2017 розпорядження за № 153 рк від 11.06.2015, яким було призначено ОСОБА_9 директором ОСОБА_4, у період з 01.01.2015 по 11.06.2015 не знайдено. Натомість знайдено розпорядження голови ОДА від 17.04.2015 за № 153, яке стосується Маріупольського порту, але не має жодного відношення до призначення керівника ОСОБА_4. За п.1 Положення, затвердженого розпорядженням голови ОДА від 15.02.2013 № 71, ОСОБА_4 є структурним підрозділом Донецької обласної державної адміністрації. З огляду на приведене представник відповідача вважає, що ОСОБА_9 не надано право вчиняти юридичні дії без довіреності та представляти інтереси позивача, та видана від імені позивача довіреність є нікчемною. Крім того, суду не надано довіреності з прикладенням печатки юридичної особи. Представництво директором ОСОБА_4 інтересів позивача передбачено за дорученням ОДА. Оскільки позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності та заяву подано від імені заінтересованої особи особою, яка не має повноважень на ведення справи, ОСОБА_2 просить залишити позов ОСОБА_4 без розгляду.

Представник позивача та третьої особи висловилися проти даного клопотання, оскільки ОСОБА_4 має статус юридичної особи, директор якого наділена правом підпису, у тому числі, позовних заяв та довіреностей.

Суд вважає, що клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про залишення позову ОСОБА_4 без розгляду не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.80, ч.4 ст.91 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому порядку, яка наділяється цивільною правоздатністю та дієздатністю, може бути позивачем і відповідачем у суді. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення.

Згідно за п.18 Положення про ОСОБА_4 соціального захисту населення Донецької облдержадміністрації, затвердженим розпорядженням голови облдержадміністрації від 15.02.2013 № 71, ОСОБА_4 є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства, печатку із зображенням Державного ОСОБА_3 України та своїм найменуванням, власні бланки.

За розпорядженням голови ОДА, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 11.06.2015 за № 153 рк на посаду директора ОСОБА_4 за погодженням з Міністерством соціальної політики України з 11.06.2015 призначено ОСОБА_9

Відповідно до Інструкції з діловодства в Донецькій облдержадміністрації, затвердженої розпорядженням голови ОДА від 20.02.2012 за № 95, головою ОДА підписуються розпорядження з декількох напрямків діяльності, а саме: з основної діяльності, адміністративно-господарських питань та з кадрових питань, які мають окрему порядкову нумерацію. Зокрема, розпорядження з кадрових питань, до якого відноситься розпорядження про призначення на посаду директора ОСОБА_4, окрім порядкового номеру реєстрації з початку року, має буквені позначки. Тобто, спірне розпорядження відмінно від наведеного представником відповідача розпорядження щодо Маріупольського порту та є таким, що не оприлюднюється не веб-сайті ОДА, як пояснив представник позивача, з урахуванням положень Закону України «Про доступ про публічні інформації».

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, виданої 12.07.2017, ОСОБА_4 має статус юридичної особи, а ОСОБА_9 зазначена як особа, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності.

Оскільки клопотання є не обґрунтованим, підстав для залишення позову ОСОБА_4 без розгляду за п.1 та п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України не має.

За другим клопотанням ОСОБА_2 з метою спростування факту передачі відповідачу спірного автомобіля просить призначити судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступне питання: чи підписував ОСОБА_7 акт № 9022 передачі-прийняття автомобіля від 17.10.2012 та Договір № від 01.01.1900, проведення якої доручити Державному науково-дослідному науково-криміналістичному центру в м.Києві.

Представник позивача та третьої особи висловилися проти даного клопотання, оскільки воно приведе лише до затягування розгляду справи, враховуючи 100% відсутність результату та наявність у справі інших доказів на підтвердження оспорюваного відповідачем факту.

Суд вважає, що клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про призначення судово-почеркознавчої експертизи не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду даної справи встановлено відсутність оригіналів документів, на яких представник відповідача просить експертним шляхом встановити належність підпису його довірителю, оскільки дані документи залишилися на території, яка на даний час не контролюється державними органами України, про що свідчить акт ОСОБА_4 від 06.04.2015 № 1 про інвентаризацію документації ОСОБА_4, яка залишилася у м.Донецьку.

Відповідно до п.3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої за наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 за № 53/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за № 705/3145, коли об'єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об'єкта (крім обєктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку.

З огляду на приведене та те, що надати належним чином завірену копію обєкту дослідження не має можливості, у задоволенні клопотання слід відмовити.

За третім клопотанням ОСОБА_2 просить закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України. В обґрунтування даного клопотання представник відповідача вказав, що відповідно до п.18 Положення ОСОБА_4 є юридичною особою публічного права. Згідно позовних вимог Депратаменту спірний автомобіль було передано в адміністративному порядку під час здійснення позивачем адміністративно-публічних функцій. Тому даний спір повинен розглядатися адміністративним судом у порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача та третьої особи висловилися проти даного клопотання, оскільки позов ОСОБА_4 підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Суд вважає, що клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно за ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлено інший порядок судового вирішення.

Відповідно до п.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Крім цього, ст.15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається із позовної заяви, спір виник між ОСОБА_4 та фізичною особою з приводу витребування майна з чужого незаконного володіння, він не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, такий спір віднесений до юрисдикції загальних судів та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.80, 91 ЦК України, ст.ст.15, 205 ч.1 п.1, 207 ч.1 п.1 та п.2, 143, 209, 291 ЦПК України, ст.ст.4, 17 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотань представника відповідача ОСОБА_2:

- про залишення позову ОСОБА_4 соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації до ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння без розгляду на підставі п.1 та п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України;

- про призначення судово-почеркознавчої експертизи;

- про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації до ОСОБА_5 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ж.Є.Редько