Головуючий суду 1 інстанції - Ляшенко М.А.
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 423/581/16-ц
Провадження № 22ц/782/250/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

головуючого Орлова І.В.,

суддів Кострицького В.В., Стахової Н.В.,

за участю секретарів Подрябінкіна Я.Г., Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк (ПАТ КБ) «Приватбанк» на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 27 лютого 2017 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором банківського обслуговування від 30 січня 2014 року, -

в с т а н о в и в:

19 лютого 2016 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк (ПАТ КБ) «Приватбанк» (далі позивач або банк) звернувся до ОСОБА_2 (далі відповідач) із позовом у якому просив суд: стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла станом на 02 лютого 2016 року за Договором банківського обслуговування № б/н від 30 січня 2014 року у загальному розмірі 154.414,81 гривень, у тому числі: заборгованість за кредитом - 70.000,00 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 58.468,36 гривень; пеня - 13.976,46 гривень; заборгованість по комісії за користування кредитом - 11.969,99 гривень. Позивач також просив стягнути з відповідача понесені банком судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог представник ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що 30 січня 2014 року ОСОБА_2, який на той час мав статус фізичної особи-підприємця (ФОП), через систему Інтернет - клієнт - банкінг приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 30 січня 2014 року (далі Договір від 30.01.2014 року). За Договором від 30.01.2014 року з 23 червня 2014 року на поточний рахунок № НОМЕР_1 відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 70.000,00 гривень. З 16 грудня 2014 року ФОП ОСОБА_2 був виключений з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності. Взяті на себе зобов'язання за Договором від 30 січня 2014 року відповідач не виконав, внаслідок чого станом на 02 лютого 2016 року утворилася заборгованість, яку банк, посилаючись на вимоги статей 51, 52, 598-609, 526, 527, 530, 610, 1054 ЦК України, просив стягнути на свою користь.

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 27 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив: рішення скасувати; ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що місцевий суд безпідставно відхилив надані ПАТ КБ «Приватбанк» письмові докази, що призвело до неправильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «Приватбанк», перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Рішення про відмову у задоволенні позову місцевий суд ухвалив з посиланням на те, що позивач не довів обставин укладання сторонами Договору від 30 січня 2014 року, факту встановлення кредитного ліміту за цим договором та факту отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 70.000,00 гривень.

Апеляційний суд з такими висновками не погоджується, з огляду на таке.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 30 січня 2014 року ФОП ОСОБА_2 шляхом накладення електронно-цифрового підпису у системі Інтернет - клієнт - банкінг подав заяву, якою приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені у мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua. Зазначені документи разом із заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 30 січня 2014 року (а. с. 10-33).

Відповідно до розділу 1 загальних положень Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк» (Ліцензія Національного банку України від 05.10.2011 № 22) банк, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила). Умови та правила є публічною офертою. Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати Договір банківського обслуговування. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку.

За Договором від 30.01.2014 року відповідач з 23 червня 2014 року отримав кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет - клієнт - банк, СМС - повідомлення або інш.).

Укладений 30 січня 2014 року між ФОП ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» Договір банківського обслуговування за своєю правовою природою включає до себе елементи договору банківського рахунку та кредитного договору на умовах овердрафту.

Відповідно до положень статтей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті ЗУ «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

Суд апеляційної інстанції вважає доведеними обставини укладення 30 січня 2014 року сторонами Договору банківського обслуговування.

Відповідно до п.3.2.1.1.1 Умов та Правил кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - кредит) надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту (далі-ліміт). Техніко-економічне обґрунтування кредиту - фінансування поточної діяльності. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, СМС - повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Згідно п. 3.2.1.1.3 Умов та Правил кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди. Кредитний ліміт може бути збільшений для оплати судових витрат у порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. Сторони погодились, що кредитний ліміт може бути збільшений для оплати судових витрат у порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг. Ліміт овердрафту встановлюється банком на кожний операційний день. У випадку зниження банком ліміту в односторонньому порядку, передбаченому даними "Умовами та правилами надання банківських послуг", клієнт зобов'язується погасити різницю між фактичною заборгованістю і сумою нового ліміту не пізніше дня, вказаного у повідомленні банку про зміну ліміту, спрямованого клієнту у будь-якій з форм, передбачених "Умов та правил надання банківських послуг". В іншому випадку грошове зобов'язання вважається порушеним, а зазначена різниця між фактичною заборгованістю і новою сумою ліміту вважається простроченою з дня, зазначеного в повідомленні.

Пункт 3.2.1.1.6 Умов та Правил встановлює наступне: ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів передбачених внутрішніми нормативними документами банку. Підписавши угоду, клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт-банк, sms-повідомлення або інших).

Проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) (п. 3.2.1.1.8 Умов).

Відповідно до п. 3.2.1.1.16 Умов та Правил при укладенні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладення договорів та угод у письмовій формі.

За змістом п. 3.2.1.2.2 Умов клієнт зобов'язується використовувати кредит на цілі, визначені п. 3.2.1.1.1 даних Умов, сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом згідно з п. п. 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, повернути кредит у строки, встановлені п. п. 3.2.1.1.10, 3.2.1.2.3.4, 3.2.1.2.2.17, сплатити банку винагороду відповідно до пунктів 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6, 3.2.1.4.11.

Відповідно до п. 3.2.1.4.1.1 Умов за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 21-го до кінцевого числа поточного місяця, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню, розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

У випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, протягом 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань (п. 3.2.1.4.1.2, п. 3.2.1.4.1.3 Умов).

Сплата відсотків за користування кредитом, розрахованих згідно з п.п. 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2 проводиться в порядку, зазначеному в п. 3.2.1.1.1, 3.2.1.2.1.4, 3.2.1.2.2.8; відсотки, несплачені після закінчення періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими (крім випадків розірвання кредиту згідно з п. 3.2.1.2.3.4). Сплата відсотків може бути проведена клієнтом також з інших належних йому рахунків у встановленому законом порядку (п. 3.2.1.4.3 Умов).

Згідно з п. 3.2.1.4.4 Умов клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту у відповідності з п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг. Банк може за своїм розсудом не стягувати зазначену комісію у разі, якщо максимальне сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній календарний місяць, не перевищувало 100 грн.

За приписами п. 3.2.1.4.5 Умов клієнт сплачує банку винагороду за користування кредитом згідно п. 3.2.1.4.4. Сплата винагороди здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода оплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату визначеної в даному пункті строку. Нарахування здійснюється в дату сплати.

Строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 років (п. 3.2.1.5.7 Умов).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з даними Довідки № 08.7.0.0.0/5 від 07 лютого 2016 року позивач надав кредитний ліміт на поточний рахунок відповідача у встановленому розмірі, який складав: з 30.01.2014 року - 40.000,00 гривень; з 31.01.2014 року - 45.000,00 гривень; з 01.03.2014 року - 45000, 00 гривень; з 02.03.2014 року - 0,00 гривень; з 29.05.2015 року - 45.000,00 гривень; з 20.06.2014 року - 0,00 гривень; з 23.06.2014 року - 70.000, 00 гривень (а.с.26).

Таким чином, матеріалами справи встановлено та доведено, що банк надав відповідачу кредитний ліміт у розмірі 70.000,00 гривень, яким ОСОБА_2 користувався. Факт користування кредитними грошима, підтверджується даними виписки по рахунку № НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_2, яка у розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є належним доказом у справі (а.с.157-162). Разом з тим, будь-яких належних, у розумінні статтей 58, 179 ЦПК України доказів відсутності боргу перед ПАТ КБ "Приватбанк", відповідач суду не надав, про існування таких доказів не зазначив. Твердження відповідача про те, що він не ініціював заяв на отримання кредитного ліміту, про відсутність претензій банку на час припинення відповідачем підприємницької діяльності, про розірвання Договору від 30.01.2014 року є бездоказовими і такими, що не спростовують обставин неналежного виконання з боку ОСОБА_2 взятих на себе договірних обов'язків.

Відповідач свої зобов'язання за Договором банківського обслуговування від 30 січня 2014 року в частині повного та своєчасного повернення кредиту не виконав, внаслідок чого станом на 02 лютого 2016 року виникла заборгованість у тому числі: заборгованість за кредитом - 70.000,00 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 58.468,36 гривень; заборгованість по комісії за користування кредитом - 11.969,99 гривень.

Розмір зазначеної заборгованості підтверджено належним доказом - розрахунком, який був наданий ПАТ КБ Приватбанк (а.с.27-28). Виходячи з даних зазначеного розрахунку, апеляційний суд вважає доведеними вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» у частині визначення розміру такої заборгованості відповідача станом на 02 лютого 2016 року. Заборгованість за кредитом у сумі 70.000,00 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 58.468,36 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 11.969,99 гривень, а всього - 140.438, 35 гривень, підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Вищевказаною нормою закону встановлено, що мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями вводиться у дію з 14 квітня 2014 року.

Місце перебування відповідача з 22.04.2014 року зареєстроване у місті Луганську (а. с. 66-68). Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 як суб'єкт підприємницької діяльності до 15.01.2015 року був зареєстрований у Попаснянському відділенні Первомайської ОДПІ (а. с. 32-33).

Згідно з Розпорядженнями КМУ № 1053-р від 30.10.2014 року (втратило чинність 02.12.2015 року) та № 1275-р від 02.12.2015 року, місто Луганськ та місто Попасна входили та входять до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

За таких обставин, підстав для стягнення за Договором банківського обслуговування від 30 січня 2014 року нарахованої відповідачу після 14 квітня 2014 року пені у розмірі 13.976,46 гривень немає.

Таким чином, через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, рішення Троїцького районного суду Луганської області від 27 лютого 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог (91 %) зі ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню документально підтверджені та понесені відповідачем (а. с. 36, 223) судові витрати у загальному розмірі 4.262, 49 гривень (4684,06 х 0,91 = 4262,49).

Керуючись статтями 88, 303, 307, 309, 316, 319, 325 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити. Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 27 лютого 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором банківського обслуговування від 30 січня 2014 року задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість станом на 02 лютого 2016 року за Договором банківського обслуговування від 30 січня 2014 року, а саме:

заборгованість за тілом кредиту у розмірі 70.000,00 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 58.468,36 гривень; заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі - 11.969,99 гривень, а всього - 140.438 (сто сорок тисяч чотириста тридцять вісім) гривень 35 копійок. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення пені у розмірі 13.976,46 гривень відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 4.262 (чотири тисячі двісті шістдесят дві) гривні 49 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді