Справа № 214/4659/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(Заочне)

07 листопада 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу складі:

головуючого - судді Гриня Н.Г.,

секретаря - Печарник З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Кривому Розі, при заочному розгляді справи, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, законним представником якої є ОСОБА_1, про визнання майна спільною сумісною власністю, розподілу спільного сумісного майна подружжя в натурі,

В с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, законним представником якої є ОСОБА_1, про визнання майна спільною сумісною власністю, розподілу спільного сумісного майна подружжя в натурі. В останній редакції позову просить суд: визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1; здійснити поділ спільного сумісного майна- виділити ОСОБА_1 у власність 1/2 частину квартири; виділити ОСОБА_2 у власність 1/2 частину квартири; встановити порядок користування квартирою, виділивши у користування ОСОБА_1 одну кімнату, площею 15,9 кв.м., яка є окремим ізольованим приміщенням; виділити в користування ОСОБА_2 другу кімнату, площею 17,1 кв.м., яка є окремим ізольованим приміщенням; залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підсобні приміщення коридор, кухню, туалет та ванну кімнату квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 10.05.2000 року вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який 04.03.2014 року за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області був розірваний. За час шлюбу вони за договором міни від 15.10.2004 року придбали квартиру АДРЕСА_1, на обмін було відчужено будинок, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Царичанський район, с. Лисківка, вул. Ворошилова, буд. 95. Вказана нерухомість на момент відчуження була спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач в добровільному порядку відмовляється поділити спільне майно, у звязку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги в останній редакції підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання на неодноразові виклики не зявився, про дату, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення, про причини неявки відповідача суд не має відомостей.

Третя особа, ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Керуючись ст.ст. 169,224 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній даних та доказів за відсутності відповідача.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, у судовому засіданні були встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Так, 10.05.2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04.03.2014 року було розірвано (а.с.11). Від сумісного проживання мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

На підставі Договору купівлі-продажу від 11 січня 2002 року посвідченого приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 ОСОБА_2 придбав будинок №95 по вул. Ворошилова в с. Лисківка Царичанського району Дніпропетровської області (а.с.98).

На підставі договору міни від 15.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за №13985, ОСОБА_1, яка діяла від імені ОСОБА_2 по довіреності посвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 Я,О. від 12.10.2004 року по реєстру №13793, обміняла належний ОСОБА_2 будинок №95 по вул. Ворошилова в с. Лисківка Царичанського району Дніпропетровської області на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.10).

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини цивільної справи, дослідивши надані позивачем докази, досліджені в судовому засіданні, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, мотивуючи своє рішення наступним чином.

Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 70 Сімейного кодексу у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно п.п. 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи спірна квартира придбана в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі. Шлюбний договір між позивачем та відповідачем укладено не було. За таких підстав, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги в частині визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та виділення кожному з них по 1/2 частки квартири у власність підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовної вимоги про встановлення порядку користування квартири суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 47 Конституції України, закріплює право кожного на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частинами 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України, передбаченого, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами, що сторони домовитись про порядок володіння та користування майном не можуть, тому, враховуючи загальну та житлову площу спірної квартири, на думку суду, можливо визначити порядок користування квартирою №63 в будинку №31 по вул. Космонавтів в м. Кривому Розі Дніпропетровської області не порушуючи інтереси співвласників, у спосіб зазначений позивачем.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.3, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226 Цивільно-процесуального кодексу України, ст. ст. 60,70 Сімейного кодексу, ст.ст. 317,319,321,358 ЦК України, суд

В и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, законним представником якої є ОСОБА_1, про визнання майна спільною сумісною власністю, розподілу спільного сумісного майна подружжя в натурі задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Виділити ОСОБА_1 у власність 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_2 у власність 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Встановити порядок користування квартирою №63 у будинку №31 по вул. Космонавтів у м. Кривому Розі виділивши в користування ОСОБА_1 одну кімнату, площею 15,9 кв.м., яка є окремим ізольованим приміщенням; виділити в користування ОСОБА_2 другу кімнату, площею 17.1 кв.м., яка є окремим ізольованим приміщенням.

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підсобні приміщення коридор, кухню, туалет та ванну кімнату квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 974,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку.

Суддя Н.Г. Гринь