АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1-й інстанції - Васалатій К.А.
№ 22-ц/796/178/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №756/1181/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Афіндуліді Вікторії Іванівни та ОСОБА_3, яка подана представником ОСОБА_4 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, Київської міської ради, треті особи: Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_7, ОСОБА_8, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Афіндуліді Вікторія Іванівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колісник Ірина Георгіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пашинна Валентина Володимирівна, про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання договорів недійсними та знесення самочинного будівництва та позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_8, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Афіндуліді Вікторія Іванівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колісник Ірина Георгіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пашинна ВалентинаВолодимирівна, про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання договорів недійсними та знесення самочинного будівництва,-

В С Т А Н О В И Л А

У січні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання договорів недійсними та знесення самочинного будівництва.

У мотивування уточнених позовних вимог посилалася на те, що на підставі рішення Київської міської ради №701/4139 від 29.04.2010 року «Про передачу громадянці ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_2» їй передано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_2

20 березня 2014 року вона отримала Свідоцтво НОМЕР_4 про право власності на земельну ділянку.

У липні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Київської міської ради та Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради від 29.04.2010 року, в задоволенні якого постановою від 04.12.2014 року відмовлено.

Так, ОСОБА_6 використовує розпорядження Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва №27 від 23.03.2001 року, рішення від 23.03.2001 року, свідоцтво про власності від 26.03.2001 року, на підставі якого було оформлено Договір купівлі-продажу житлового будинку від 06.04.2001 року, Договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 10.07.2003 року, Договір дарування частини житлового будинку від 01.12.2004 року для оскарження рішення від 29.04.2010 року, на підставі якого вона отримала земельну ділянку, а тому вона наділена невід'ємним правом оскаржити як вказані вище документи, так і існування самовільно та незаконно збудованого будинку АДРЕСА_1

06 квітня 2001 року між ОСОБА_3 та виконкомом укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку під номером АДРЕСА_1 (у плані вказаний під літерою «А» та має загальну площу 186,50 кв.м), який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом АфіндулідіВ.І. та зареєстровано в реєстрі за №1672.

Згідно даного Договору відчужуваний будинок належав виконкому на підставі свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомості, виданого Пуща-Водицькою селищною радою народних депутатів Подільського району м. Києва 26 березня 2001 року на підставі розпорядження №27 від 23.03.2001 року та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації 05 квітня 2001 року за реєстровим №9117.

Однак, виконком не мав жодних правових підстав оформлювати свідоцтво від 26.03.2001 року та приймати розпорядження №27 від 23.03.2001 року та рішення від 23.03.2001 року щодо будинку, оскільки належний відповідачу будинок самовільно збудовано на місці знесеного будинку, щодо якого відсутня дозвільна документація, який не введено в експлуатацію та який знаходиться за адресою, яка в установленому порядку не погоджувалася та не присвоювалася Департаментом містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації.

Також, виконком прийняв розпорядження від 23.03.2001 року та рішення від 23.03.2001 року, оформив свідоцтво від 26.03.2001 року на будинок без наявності на це відповідних повноважень, якими на той час була наділена Київська міська рада.

Крім того, Договір від 06.04.2001 року підлягає визнанню недійсним, оскільки укладений на підставі незаконного розпорядження від 23.03.2001 року та незаконного свідоцтва від 26.03.2001 року та особою, не наділеною повноваженнями на його укладення.

Договір від 10.07.2003 року та Договір від 31.12.2004 року мають бути також визнані недійсними, оскільки укладені з порушенням вимог, встановлених ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України, а саме, укладені не з метою відчуження майна та без дійсного волевиявлення на відчуження такого майна.

Підлягає знесенню й будинок ОСОБА_3, оскільки останній є самочинним будівництвом за неіснуючою адресою, існування якого порушує її законні права та інтереси.

З урахуванням наведеного просила суд:

1. Визнати незаконним та скасувати розпорядження Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва №27 від 23.03.2001 року.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Пуща-Водицької селищної ради Подільського району м. Києва ХУІІ сесії XXIII скликання від 23 березня 2001 року №74 «Про відчуження у приватну власність будинку АДРЕСА_1».

3. Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомості, виданого Пуща-Водицькою селищною радою народних депутатів Подільського району м. Києва 26 березня 2001 року на підставі розпорядження №27 від 23.03.2001 року та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації 05 квітня 2001 року за реєстровим №9117.

4. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу житлового будинку від 06 квітня 2001 року, який укладено між ОСОБА_3 та Виконавчим комітетом Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва, який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Афіндуліді ВікторієюІванівною та який зареєстровано в реєстрі за №1672.

5. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 10 липня 2003 року, який укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колісник Іриною Георгіївною та який зареєстровано в реєстрі за №1025.

6. Визнати недійсним Договір дарування частини житлового будинку від 31 грудня 2004 року, який укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ПашинноюВалентиною Володимирівною та який зареєстровано в реєстрі за №909.

7. Зобов'язати ОСОБА_3 за рахунок ОСОБА_3 знести самовільно збудований будинок АДРЕСА_1

Під час розгляду справи третя особа ОСОБА_7 також подала позовну заяву про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, визнання договорів недійсними та знесення самочинного будівництва.

У мотивування уточнених позовних вимог посилалася на те, щовідповідно до Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.09.2014 року вона купила у ОСОБА_5 6/10 частин земельної ділянки площею 0,1 га по АДРЕСА_2.

Так, ОСОБА_6 використовує розпорядження Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва №27 від 23.03.2001 року, рішення від 23.03.2001 року, свідоцтво про власності від 26.03.2001 року, на підставі якого було оформлено Договір купівлі-продажу житлового будинку від 06.04.2001 року, Договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 10.07.2003 року, Договір дарування частини житлового будинку від 01.12.2004 року для оскарження рішення Київської міської ради від 29.04.2010 року, на підставі якого ОСОБА_5 отримала земельну ділянку, частину якої 04.09.2014 року вона придбала у ОСОБА_5

Отже, у неї є право оскаржити як зазначені документи, так і існування самовільно та незаконно збудованого будинку АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 зазіхають на її право на мирне володіння частиною земельної ділянки.

06 квітня 2001 року між ОСОБА_3 та Виконавчим комітетом Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку, який посвідчено та зареєстровано нотаріусом Афіндуліді В.І. та відповідно до якого ОСОБА_3 придбав будинок АДРЕСА_1, який позначено на плані під літерою «А» та який має загальну площу 186,50 кв.м.

Однак, Договір від 06.04.2001 року оформлено на підставі свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомості, виданого комітетом 26 березня 2001 року, та на підставі розпорядження комітету №27 від 23.03.2001 року, а також на підставі рішення від 23.03.2001 року, які виконком та селищна рада не мали повноважень приймати, оскільки відповідно рішення Київської міської ради від 30.01.2001 року №162/1139 «Про адміністративно-територіальний устрій м. Києва» такі документи могла прийняти лише Київська міська рада.

Отже, розпорядження від 23.03.2001 року, рішення від 23.03.2001 року та свідоцтво від 26.03.2001 року щодо вказаного будинку є незаконними та підлягають скасуванню, а Договір від 06.04.2001 року підлягає визнанню недійсним, так як вказані документи не відповідають вимогам ст. 19 Конституції України.

Крім того, враховуючи положення ч. 1 та ч. 4 ст. 203, ч. 1 ч. 2 ст. 234, ч. 1 ст. 215 ЦК України, а також незаконність Договору від 06.04.2001 року, Договір від 10.07.2003 року та Договір від 31.12.2004 року підлягають визнанню недійсними.

Будинок АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом за неіснуючим адресом, а тому, враховуючи положення ч. 1, ч. 2, ч. 4 та ч. 7 ст. 376 ЦК України, даний будинок підлягає знесенню.

З урахуванням наведеного просила суд:

1. Визнати незаконним та скасувати розпорядження Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва №27 від 23.03.2001 року.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Пуща-Водицької селищної ради Подільського району м. Києва ХУІІ сесії XXIII скликання від 23 березня 2001 року №74 «Про відчуження у приватну власність будинку АДРЕСА_1».

3. Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомості, виданого Пуща-Водицькою селищною радою народних депутатів Подільського району м. Києва 26 березня 2001 року на підставі розпорядження №27 від 23.03.2001 року та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації 05 квітня 2001 року за реєстровим №9117.

4. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу житлового будинку від 06 квітня 2001 року, який укладено між ОСОБА_3 та Виконавчим комітетом Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва, який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Афіндуліді ВікторієюІванівною та який зареєстровано в реєстрі за №1672.

5. Визнати недійсним Договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 10 липня 2003 року, який укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колісник Іриною Георгіївною та який зареєстровано в реєстрі за №1025.

6. Визнати недійсним Договір дарування частини житлового будинку від 31 грудня 2004 року, який укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ПашинноюВалентиною Володимирівною та який зареєстровано в реєстрі за №909.

7. Зобов'язати ОСОБА_3 знести самовільно збудований будинок АДРЕСА_1

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року позов ОСОБА_5 та позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_7 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано Свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомості, виданого Пуща-Водицькою селищною Радою народних депутатів Подільського району м.Києва 26.03.2001 р. на підставі розпорядження №27 від 23.03.2001 р. та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації 05.04.2001 р. за реєстровим №9117.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 06.04.2001 р., який укладено між ОСОБА_3 та Виконавчим комітетом Пуща-Водицької селищної Ради народних депутатів Подільського району м. Києва, який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Афіндуліді ВікторієюІванівною та який зареєстровано в реєстрі за №1672.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 10.07.2003 р., який укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колісник ІриноюГеоргіївною та який зареєстровано в реєстрі за № 1025.

Визнано недійсним договір дарування частини житлового будинку від 31.12.2004 р., який укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинною ВалентиноюВолодимирівною та який зареєстровано в реєстрі за №909.

Зобов'язано ОСОБА_3 за власний рахунок знести самовільно збудований будинок АДРЕСА_1

В іншій частині позову ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Афіндуліді В.І. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення в частині визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомості, виданого Пуща-Водицькою селищною радою народних депутатів Подільського району м. Києва 26.03.2001 р. на підставі розпорядження №27 від 23.03.2001 р. та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації 05.04.2001 р. за реєстровим №9117, визнання недійсним Договору купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посвідченого нею 06 квітня 2001 року за реєстровим номером 1672.

Зазначає, що рішення суду в цій частині ухвалено на підставі неповного з'ясування та недоведених судом обставин, що мають значення для справи.

Так, при посвідченні Договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.04.2001 року нею були перевірені всі необхідні для вчинення такого виду правочинів документи відповідно до вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме, свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомості, видане Пуща-Водицькою селищною радою народних депутатів Подільського району м. Києва 26.03.2001 року та зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації 05.04.2001 року за реєстровим №9117, довідка-характеристика, видана Київським міським бюро технічної інвентаризації 05.04.2001 року, копія рішення Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва №4 від 25.06.1998 року, оригінал довіреності, виданої Виконавчим комітетом Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва на ім'я начальника відділу комунального господарства виконкому ОСОБА_12 та посвідченої приватним нотаріусом Афіндуліді В.І., посвідчення начальника відділу комунального господарства виконкому ОСОБА_12, паспорти ОСОБА_12 та ОСОБА_3

З поданих документів перевірено правоздатність Виконавчого комітету Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва, повноваження його представника та належність відчужуваного майна виконавчому комітету Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва.

Також додатково перевірено відсутність заборони або арешту на вказане майно за даними Єдиного реєстру заборон та дійсність довіреності за даними Єдиного реєстру довіреностей.

Судом першої інстанції не був досліджений той факт, що право власності на житловий будинок було зареєстровано органом (Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації), який на момент видачі свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомості здійснював державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна і перед реєстрацію теж повинен був вивчити законність та повноту документів, які подаються для проведення державної реєстрації права власності, й у разі невідповідності документів вимогам, передбаченим Інструкцією №131 від 09.06.1998 року, відмовити 05.04.2001 року в державній реєстрації права власності, чого не було зроблено, а тому законність наданих документів не викликала ніяких сумнівів.

Отже, жодних відстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у неї не було.

Що стосується оцінки вартості відчужуваного майна, то проведення такої оцінки вартості майна стало обов'язком з 12.07.2001 року, а до цього часу застосовувався Декрет КМУ від 21.01.1993 року №7-93 та Інструкція про порядок обчислення та справляння державного мита, затверджена Наказом ГДПІ України №15 від 22.04.1993 року.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відмовити у повному обсязі.

Зазначає, що безпідставним є висновок суду першої інстанції про відсутність повноважень у Пуща-Водицької селищної Ради народних депутатів Подільського району м.Києва на прийняття рішення від 23.03.2001 року «Про відчуження у приватну власність будинку АДРЕСА_1», оскільки перепідпорядкування селищної ради від однієї ради вищого рівня до іншої не призвело до втрати нею статусу органу місцевого самоврядування і позбавлення повноважень передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Про це не йдеться у рішенні Київської міської ради №162/1139 від 30.01.2001 року «Про адміністративно-територіальний устрій міста Києва». Крім того, це положення рішення №162/1139 від 30.01.2001 року скасовано рішенням Київської міської ради №72/1506 від 8 листопада 2001 року.

Вказує, що рішення виконкому Київської міської ради №326 від 16.04.1987 року та лист державного архіву міста Києва від 29.08.2014 року, на які послався суд, не стосуються спірного будинку АДРЕСА_1, у них йде мова про будинок АДРЕСА_1.

Звертає увагу на те, що висновок суду про визнання недійсним Договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.04.2001 року є необґрунтованим, так як цілі діяльності селищної ради, як юридичної особи і як органу місцевого самоврядування, її права та повноваження визначались на той час Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» і селищна рада діяла в межах цього Закону.

При визнанні недійсним Договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 10.07.2003 року судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального права, зокрема, ст. 4, ч. 1, 5 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, оскільки ці норми набрали чинності 01.01.2004 року і не поширювалися на спірні правовідносини.

Також вказує, що при визнанні недійсними договорів від 10.07.2003 року та від 31.12.2004 року суд послався на ч. 1 ст. 234 ЦК України, однак не зазначив у підтвердження такого висновку на будь-які докази чи обґрунтування.

Зазначає, що зобов'язуючи ОСОБА_3 за власний рахунок знести самовільно збудований будинок АДРЕСА_1 у м. Києві, суд безпідставно послався на право позивачів заявляти такі позови з посиланням на ст. 3, 15, 16, 376 ЦК України, ст. 3 ЦПК України.

Суд не зазначив в рішенні, які конкретно об'єктивні права чи інтереси позивачів порушені видачею свідоцтва про право власності на будівлю, оспорюваними правочинами чи самовільним будівництвом.

Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані того, що будинок АДРЕСА_1 зведений чи реконструйований (перебудований) відповідачем чи іншими особами самовільно. До того ж, даний будинок не є новозбудованим, а є довоєнною побудовою та має значний фізичний знос на рівні 40-60%.

Звертає увагу й на те, що позивач ОСОБА_5 взагалі на час пред'явлення позову не мала жодного відношення до земельної ділянки та будівлі за адресою АДРЕСА_1, оскільки ще 04.09.2014 року продала належну їй сусідню земельну ділянку АДРЕСА_2 ОСОБА_7 (6/10 частки) та ОСОБА_8(4/10 частки), а ОСОБА_8 в свою чергу 21.07.2015 року продав 4/10 частки відповідачу ОСОБА_6

Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги посилання на застосування строку позовної давності, а тому просить суд апеляційної інстанції розглянути питання пропущення строку позовної давності для пред'явлення позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги підлягають задоволенню.

У силу ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 06 квітня 2001 року між Виконавчим комітетом Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва та ОСОБА_3 укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку від номером АДРЕСА_1. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Афіндуліді В.І. та зареєстрований у реєстрі за №1672. (а.с. 162 т. 2)

Згідно п. 3 Договору купівлі-продажу від 06.04.2001 року відчужуваний житловий будинок належить Виконавчому комітету Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва на підставі свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомості, виданого Пуща-Водицькою селищною радою народних депутатів Подільського району м. Києва 26 березня 2001 року на підставі розпорядження №27 від 23 березня 2001 року та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації 05 квітня 2001 року за реєстровим №9117. (а.с. 162-163 т. 2)

10 липня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладено Договір купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колісник І.Г. та зареєстрований у реєстрі за №1025, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, що у м. Києві. (а.с. 23 т. 1)

31 грудня 2004 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено Договір дарування частини житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинною В.В. та зареєстрований в реєстрі за №909, згідно якого дарувальник подарував, а обдаровуваний прийняв у дар 1/2 частину житлового будинку під АДРЕСА_1 (а.с. 24 т. 1)

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_5, виданого 02.12.2013 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована по АДРЕСА_1, у м. Києві, кадастровий номер: НОМЕР_1. (а.с. 203 т. 5)

Згідно Договору дарування житлового будинку від 03 червня 2016 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_13, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дуленко О.О. та зареєстрованого в реєстрі за №676, дарувальник передає безоплатно у власність обдаровуваної житловий будинок, літ. А, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 204-25 т. 5)

Крім того, 03 червня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 укладено Договір дарування земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дуленко О.О. та зареєстрований в реєстрі за №675, за умовами якого дарувальник передає безоплатно у власність обдаровуваної, а обдаровувана приймає у дар земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. (а.с. 206-207 т. 5)

Судом також встановлено, що 29.04.2010 року на підставі рішення Київської міської ради №701/4139 від 29.04.2010 року ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1. (а.с. 6 т. 1)

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_6, виданого 20.03.2014 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована по АДРЕСА_2, кадастровий номер: НОМЕР_2. (а.с. 7 т. 1)

04 вересня 2014 року між ОСОБА_5, з однієї сторони, та ОСОБА_7 і ОСОБА_8, з іншої сторони, укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_15 та зареєстрований в реєстрі за №3987. За цим Договором продавець зобов'язується передати у власність покупців, а покупці зобов'язуються прийняти у власність земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_2. Відповідно до даного Договору ОСОБА_7 набуває у власність 6/10 часток у праві власності на земельну ділянку, а ОСОБА_8 - 4/10 часток у праві власності на земельну ділянку. (а.с. 25 т. 1)

Визнаючи незаконним та скасовуючи свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомості, видане Пуща-Водицькою селищною радою народних депутатів Подільського району м. Києва 26 березня 2001 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що у Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва не було повноважень на його оформлення. Також зазначив, що спірне свідоцтво оформлене на будинок, який збудовано на місці знесеного будинку, щодо якого відсутня дозвільна документація та який не було введено в експлуатацію, який у свою чергу знаходиться за адресою, що в установленому порядку не погоджувалася та не присвоювалася Департаментом містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації.

Визнаючи недійсними Договір купівлі-продажу житлового будинку від 06 квітня 2001 року, Договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 10 липня 2003 року, Договір дарування частини житлового будинку від 31 грудня 2004 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що Договір купівлі-продажу житлового будинку від 06 квітня 2001 року є недійсним на підставі ч. 1 ст. 48, ч. 1 ст. 50 ЦК Української РСР, а Договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 10 липня 2003 року та Договір дарування частини житлового будинку від 31 грудня 2004 року є недійсними, оскільки вони укладені з порушенням норм ч.1, 5 ст. 203 ЦК України та на підставі недійсного Договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 квітня 2001 року.

Зобов'язуючи ОСОБА_3 знести самовільно збудований будинок АДРЕСА_1 в Оболонському районі міста Києва, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний будинок є самочинним будівництвом за неіснуючою адресою, а існування самочинно збудованого будинку на сусідній земельній ділянці порушує права ОСОБА_5, як попереднього власника земельної ділянки на АДРЕСА_1 та права ОСОБА_7, яка є співвласником земельної ділянки.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 посилалася на те, що ОСОБА_6 використовує розпорядження Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва №27 від 23.03.2001 року, рішення від 23.03.2001 року, свідоцтво про власності від 26.03.2001 року, на підставі якого було оформлено Договір купівлі-продажу житлового будинку від 06.04.2001 року, Договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 10.07.2003 року, Договір дарування частини житлового будинку від 01.12.2004 року для оскарження рішення від 29.04.2010 року, на підставі якого вона отримала земельну ділянку, а тому вона наділена невід'ємним правом оскаржити як вказані вище документи, так і існування самовільно та незаконно збудованого будинку АДРЕСА_1

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_7, як третя особа з самостійними вимогами, зазначала, що ОСОБА_6 використовує розпорядження Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва №27 від 23.03.2001 року, рішення від 23.03.2001 року, свідоцтво про власності від 26.03.2001 року, на підставі якого було оформлено Договір купівлі-продажу житлового будинку від 06.04.2001 року, Договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 10.07.2003 року, Договір дарування частини житлового будинку від 01.12.2004 року для оскарження рішення Київської міської ради від 29.04.2010 року, на підставі якого ОСОБА_5 отримала земельну ділянку, частину якої 04.09.2014 року вона придбала у ОСОБА_5 Отже, у неї є право оскаржити як зазначені документи, так і існування самовільно та незаконно збудованого будинку АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 зазіхають на її право на мирне володіння частиною земельної ділянки на АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ні ОСОБА_5, ні ОСОБА_7 не надано доказів на підтвердження того, що видачею свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомості від 26 березня 2001 року на АДРЕСА_1, укладенням Договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 квітня 2001 року, Договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 10 липня 2003 року та Договору дарування частини житлового будинку від 31 грудня 2004 року були порушені їх права, свободи чи інтереси та які саме.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 отримав у власність житловий будинок 06 квітня 2001 року на земельній ділянці АДРЕСА_1 договори купівлі-продажу та дарування укладені відповідно 10 липня 2003 року та 31 грудня 2004 року, ОСОБА_5 отримала у власність земельну ділянку АДРЕСА_1 лише 29.04.2010 року, а ОСОБА_7 6/10 часток, належної ОСОБА_5 земельної ділянки на АДРЕСА_1 набула за договором купівлі-продажу 04 вересня 2014 року.

Отже, встановлено, що спір виник між співвласниками суміжних земельних ділянок лише на тій підставі, що ОСОБА_6 першим почав оспорювати в адміністративному суді право власності ОСОБА_5 на передану їй у власність Київською міською радою вільну суміжну земельну ділянку на АДРЕСА_2.

Саме з цих підстав ОСОБА_5 та третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_7 і заявили позовні вимоги щодо незаконного отримання ОСОБА_3 у власність будинку АДРЕСА_1 тобто будинку, який знаходиться на суміжній земельній ділянці.

У позовних заявах ОСОБА_5 та ОСОБА_7 лише зазначено, що оскільки ОСОБА_6 оскаржувалося рішення від 29.04.2010 року, на підставі якого ОСОБА_5 отримала земельну ділянку на АДРЕСА_2 тому вони також мають право оскаржити зазначені вище документи, що стосуються права власності ОСОБА_3 на будинок на АДРЕСА_1.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Крім того, заявляючи вимоги про визнання недійсним правочину, особа має зазначити, яким чином її право підлягає відновленню у випадку визнання такого правочину недійсним.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відповідно, за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами. Вбачається, що до таких документів слід відносити, наприклад, рішення органів державної влади; свідоцтва (про право власності на житло, про право на спадщину тощо), рішення, записи про реєстрацію, протоколи загальних зборів господарських товариств, рішення загальних зборів громадських об'єднань, розпорядження про реєстрацію за місцем проживання фізичної особи та багато інших документів.

Порушуючи питання про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності та розпорядження на будинок АДРЕСА_1 визнання недійсними наступних договорів відчуження цього будинку, ОСОБА_5, яка на безоплатній основі у 2010 році отримали від Київської міської ради вільну суміжну земельну ділянку АДРЕСА_1, а потім її продала відповідно в частках третій особі ОСОБА_7 та ОСОБА_8, та ОСОБА_7, яка придбала 6/10 частин земельної ділянки АДРЕСА_1 в ОСОБА_5 не зазначили, які їх права порушені при відчуженні будинку АДРЕСА_1 та в який спосіб вони просять суд захистити їх права.

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 пред'явили позови про визнання незаконним і скасування свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомості, визнання договорів відчуження недійсними, не будучи сторонами цих договорів або третіми особами, права яких порушено.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку в межах заявлених вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про задоволення їх вимог про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомості на АДРЕСА_1, та визнання укладених договорів недійсними.

Колегія суддів не вбачає правових підстав для оцінки законності виданих свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомості, виданого Пуща-Водицькою селищною радою народних депутатів Подільського району м. Києва 26 березня 2001 року; законності укладення договорів відчуження об'єкта нерухомості на АДРЕСА_1, у межах заявлених вимог, оскільки такі докази суд може оцінювати в рамках заявлених вимог за позовом фізичної чи юридичної особи про захист свого порушеного права в результаті відчуження спірного об'єкта нерухомості.

Щодо позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_3 знести самовільно збудований будинок АДРЕСА_1 колегія суддів зазначає таке.

Питання самочинного будівництва та його наслідків регулює стаття 376 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Згідно з ч. 2 ст. 376 ЦК України особа яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За змістом ч. 4, 7 ст. 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Характерними підставами для відмови у позовах є відсутність у позивачів права на звернення до суду з позовними вимогами про знесення самочинного будівництва.

Як вбачається із схеми земельних ділянок земельна ділянка по АДРЕСА_1, та земельна ділянка по АДРЕСА_1 є суміжними земельними ділянками. Житловий будинок під НОМЕР_3 розташований на земельній ділянці, що належить ОСОБА_3

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не є власниками або користувачами земельної ділянки, на якій, як зазначають позивач та третя особа, збудоване самочинне будівництво, а тому за змістом статті 376 ЦК України їм не належить право на захист їхнього порушених прав шляхом звернення до суду з вимогами про знесення самочинного будівництва.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_5 на момент пред'явлення позову до суду не була власником земельної ділянки АДРЕСА_3 оскільки 04 вересня 2014 року вона продала належну їй земельну ділянку ОСОБА_7 та ОСОБА_8

На наведене вище суд першої інстанції не звернув уваги, а тому рішення суду в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Щодо посилань представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на застосування строку позовної давності колегія суддів зазначає таке.

Так, у запереченнях Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація посилалася на позовну давність у три роки. (а.с. 140-141 т. 1)

У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» №14 від 18 грудня 2009 року роз'яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, які були задоволені судом першої інстанції, з підставнедоведеності позивачем та третьою особою порушення їх прав оспорюваним свідоцтвом про право власності на об'єкт нерухомості, договорами відчуження об'єкт нерухомості та будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1, тому відсутні підстави для відмови в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Крім того, ОСОБА_3 у суді першої інстанції не заявлялося клопотання про застосування строку позовної давності, як і не зазначалося про її застосування у заяві про перегляд заочного рішення.

Відповідно частин 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційній скарги приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Афіндуліді Вікторії Іванівни та ОСОБА_3 підлягають задоволенню, з ОСОБА_5 на їхню користь підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги по 1607,76 грн кожному, враховуючи, що ОСОБА_7 звільнена від сплати судового збору як інвалід ІІ групи.

Керуючись ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2, 4, 7 ст. 376 ЦК України, статтями 3, 88, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційні скарги приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Афіндуліді Вікторії Іванівни та ОСОБА_3, яка подана представником ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, Київської міської ради, треті особи: Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_7, ОСОБА_8, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Афіндуліді Вікторія Іванівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колісник ІринаГеоргіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ПашиннаВалентина Володимирівна, про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомості, виданого Пуща-Водицькою селищною радою народних депутатів Подільського району м. Києва 26 березня 2001 року на підставі розпорядження №27 від 23.03.2001 року та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації 05 квітня 2001 року за реєстровим №9117, визнання недійсним Договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 квітня 2001 року, укладеного між ОСОБА_3 та Виконавчим комітетом Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Афіндуліді Вікторією Іванівною та зареєстрованого в реєстрі за №1672, визнання недійсним Договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 10 липня 2003 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колісник Іриною Георгіївною та зареєстрованого в реєстрі за №1025, визнання недійсним Договору дарування частини житлового будинку від 31 грудня 2004 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинною Валентиною Володимирівною та зареєстрованого в реєстрі за №909, зобов'язання ОСОБА_3 за рахунок ОСОБА_3 знести самовільно збудований будинок АДРЕСА_1

Відмовити у задоволенні позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_8, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Афіндуліді Вікторія Іванівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колісник ІринаГеоргіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ПашиннаВалентина Володимирівна, про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомості, виданого Пуща-Водицькою селищною радою народних депутатів Подільського району м. Києва 26 березня 2001 року на підставі розпорядження №27 від 23.03.2001 року та зареєстрованого Київським міським бюро технічної інвентаризації 05 квітня 2001 року за реєстровим №9117, визнання недійсним Договору купівлі-продажу житлового будинку від 06 квітня 2001 року, укладеного між ОСОБА_3 та Виконавчим комітетом Пуща-Водицької селищної ради народних депутатів Подільського району м. Києва, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Афіндуліді Вікторією Іванівною та зареєстрованого в реєстрі за №1672, визнання недійсним Договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 10 липня 2003 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колісник Іриною Георгіївною та зареєстрованого в реєстрі за №1025, визнання недійсним Договору дарування частини житлового будинку від 31 грудня 2004 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинною Валентиною Володимирівною та зареєстрованого в реєстрі за №909, зобов'язання ОСОБА_3 за рахунок ОСОБА_3 знести самовільно збудований будинок АДРЕСА_1

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу АфіндулідіВікторії Іванівни судовий збір у розмірі 1607,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1607,76 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва