У Х В А Л А

15 червня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Романюк Я.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 25 листопада 2013 року, додаткового рішення цього ж суду від 7 лютого 2014 року, ухвали апеляційного суду Полтавської області від 20 липня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на Ѕ частини житлового будинку з господарськими будівлями; за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, відділу Держкомзему у м. Комсомольському Полтавської області, Реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання частково недійсною приватизацію прибудинкової земельної ділянки та державного акта на право власності на земельну ділянку; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на Ѕ частини житлового будинку з господарськими спорудами та визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком,

встановив:

13 червня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд Верховним Судом України рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 25 листопада 2013 року, додаткового рішення цього ж суду від 7 лютого 2014 року, ухвали апеляційного суду Полтавської області від 20 липня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

Частиною 4 статті 356 ЦПК України передбачено, що у разі пропущення строку, встановленого частинами першою - третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. Питання про поновлення строку вирішується колегією суддів під час вирішення питання допуску справи до провадження.

Оскільки строк на звернення із заявою про перегляд рішення суду касаційної інстанції сплинув 31 березня 2017 року, оскільки постанова, на яку заявниця посилається як на приклад невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верхового Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, прийнята 30 березня 2016 року, то ОСОБА_1 пропустила строк, передбачений частиною 1 статті 356 ЦПК України, при цьому питання про поновлення строку заявницею не ставиться.

Відповідно до частини 2 статті 72 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для його поновлення.

Керуючись частиною 2 статті 72 та частиною 4 статті 356 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 25 листопада 2013 року, додаткового рішення цього ж суду від 7 лютого 2014 року, ухвали апеляційного суду Полтавської області від 20 липня 2016 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 грудня 2016 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України Я.М. Романюк