АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Одинака О. О., Перепелюк І. Б.

секретар Тодоряк Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи про визнання окремого положення договору недійсним за апеляційною скаргою Державної іпотечної установи на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 жовтня 2017 року,

встановила:

У листопаді 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» правонаступником якого є Державна іпотечна установа звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ОСОБА_1 звернулася із зустрічним позовом до Державної іпотечної установи про визнання окремого положення договору недійсним.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 жовтня 2017 року за клопотанням відповідачки у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Управління НП України у Чернівецькій області. Провадження у справі зупинено.

В апеляційній скарзі Державна іпотечна установа просить указану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Призначаючи у даній справі судово-почеркознавчу експертизу, суд першої інстанції виходив із необхідності зясування питання чи виконані відповідачкою або іншою особою підписи від її імені в пяти заявах про видачу готівки, що має значення для правильного вирішення справи та потребує відповідних спеціальних знань.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Предметом спору за первісним позовом є стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором, розмір такої заборгованості.

Відповідачка заперечує належність їй підписів на заявах на видачу готівки №20 від 01 квітня 2008 року на суму 10 000 грн, №20 від 04 квітня 2008 року на суму 30 000 грн, №10 від 22 квітня 2008 року на суму 6 000 грн, №3 від 28 березня 2008 року на суму 105 000 грн, №1 від 25 липня 2008 року на суму 10 000 грн підписів, а отже заперечує отримання указаних коштів.

Для підтвердження чи спростування таких доводів необхідні спеціальні знання в галузі почеркознавства, а тому суд першої інстанції мав підстави для призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи.

Апелянт посилається на зміст наданого ним розрахунку, з якого слідує, що позичальником здійснювалося погашення тіла кредиту та відсотків за користування ним, з урахуванням і тих сум, отримання яких заперечує відповідачка.

Проте надані розрахунки можуть розглядатися лише як один з доказів, відповідачка з ними не погоджується, а з огляду на оспорювання нею належності їй підписів на первинних документах про видачу кредитних коштів, призначення проведення експертизи обґрунтовано визнано необхідним.

Отже, посилання апелянта на часткове погашення відповідачкою тіла кредиту та відсотків за користування ним, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання про призначення експертизи, оскільки нею оспорюється розмір нарахованої заборгованості.

Апелянт посилається на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у справі №6-50цс16 від 24 лютого 2016 року, згідно якої письмова форма договору позики є не лише доказом факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Проте указана правова позиція стосується правовідносин, які виникають з укладення договору позики між фізичними особами і не стосуються правовідносин, що виникають при укладенні кредитних договорів між банком та фізичною особою, оскільки видача кредитних коштів за ним здійснюється за окремими документами.

Дійшовши висновку про необхідність призначення експертизи, суд першої інстанції, зважаючи на строки розгляду справи та неможливість проведення експертизи в умовах судового засідання, підставно зупинив провадження у справі.

Це відповідає нормі п. 5 ч. 1 ст. 202 ЦПК України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції, при постановлені ухвали про призначення експертизи дотримані норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але в частині залишення без змін ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: О. О. Одинак

ОСОБА_2