Справа № 461/7050/17
Провадження № 4-с/461/56/17
УХВАЛА

25.10.2017 року

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

секретаря судового засідання Кузьми Д.М.,

за участі представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії виконуючого обовязки начальника Сихівського відділу Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 щодо арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

30.10.2017 року заявник ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії виконуючого обовязки начальника Сихівського відділу Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 Свої вимоги мотивував тим, що 29.05.2017 року він звернувся до Першої Львівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4, де дізнався, що на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт. Заявникові стало відомо про існування рішення Галицького районного суду м. Львова від 18.04.2002 року, яким задоволено позов ВАТ «Львівгаз» та вирішено стягнути солідарно зі ОСОБА_4А, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 8567,41 грн. Заявник зазначає, що на даний час жодного боргу мешканців квартири АДРЕСА_1 перед ПАТ «Львівгаз» немає, що підтверджується рахунком за спожитий газ № НОМЕР_1 від 04.10.2010 року та довідкою ПАТ «Львівгаз» б/н від 04.10.2017 року.

Крім наведеного, як зазначає ОСОБА_2, помилково було накладено арешти на квартиру АДРЕСА_1, де боржниками вказані особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9. ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, але за виконавчим документом № 2-2122 від 11.12.2002 року Вказані особи ніколи не проживали, не були зареєстровані та не були власниками зазначеної квартири.

Просить суд визнати протиправними дії посадової особи ДВС та зняти арешт з квартири.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримала та просила задовольнити. Надала пояснення аналогічні викладеним у скарзі.

В.о. начальника Сихівського відділу ДВС м. Львів в судове засідання не з'явилася, хоча відділ був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано положеннями статті 383 ЦПК України, згідно яких сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як встановлено судовим розглядом, відповідно до свідоцтво про право власності на квартиру № Г-27379 від 09.11.2006 року, ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_2.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18.04.2002 року задоволено позов ВАТ «Львівгаз» та вирішено стягнути солідарно зі ОСОБА_4А, ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 суму 8567,41 грн.

Арешти на квартиру заявника накладені згідно із заявками ВДВС Галицького РУЮ у м. Львові від лютого 2004 року за виконавчими документами №№ 2-2121, 2-2122.

Відповідно до листа Сихівського ВДВС м. Львів від 13.06.2017 року № В-12, документи щодо виконавчого провадження з виконання виконавчого документа № 2-2121 знищені у звязку із закінченням терміну зберігання. На підставі вказаних документів 11.12.2002 року був внесений арешт на квартиру АДРЕСА_2.

Згідно з повідомленням про сплату рахунку № НОМЕР_1 від 04.10.2017 року, заборгованість по газопостачанню по квартирі АДРЕСА_2 складає 125,24 грн.

Відповідно до вимог п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч. 1 ст. 40 цього ж Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Тобто, враховуючи той факт, що сума боргу перед ВАТ (ПАТ) «Львівгаз» погашена в повному обсязі, державний виконавець зобов'язаний був зняти накладений арешт на мано відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Нормою статті 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності на квартиру набуто позивачем у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України.

Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону.

Нормами ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

У звязку з викладеним, суд вважає, що вимога заявника щодо зняття арешту з квартири підлягає задоволенню.

Водночас, не може бути задоволена вимога позивача щодо визнання незаконними дії виконуючого обовязки начальника Сихівського відділу Державної виконавчої служби міста Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3, оскільки судом не встановлено порушення останньою норм законодавства.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

скаргу задовольнити частково.

Зобовязати Сихівський відділ Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області зняти арешт з квартири номер шість в будинку номер чотири по вул. І. Франка у місті Львові.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя О.Р. Юрків.