Справа № 555/784/17
Номер провадження 2/555/327/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2017 року м.Березне

Березнівський районний суд Рівненської області у складі :

головуючого - судді Собчука А.Ю.

при секретарі Кухарчук Л.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Тишицької сільської ради Березнівського району Рівненської області про визнання права власності на об"єкт нерухомого майна, -

В СТ А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до Тишицької сільської ради Березнівського району Рівненської області про визнання права власності на об"єкт нерухомого майна, в обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача - ОСОБА_3 в с.Князівка, Березнівського району, Рівненської області. На день смерті спадкодавець була зареєстрована і постійно проживала за адресою : АДРЕСА_1. Крім померлої разом з нею на день смерті проживали : онук ОСОБА_2 (Позивач), його дружина ОСОБА_4 та їхні неповнолітні діти. За померлою бабою згідно даних погосподарської книги№2 по с.Князівка, виписка з якої видана Тишицькою сільською радою 31.01.2017р. за №75, рахувався житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1.

Згідно довідки Тишицької сільської ради №78 від 01.02.2017р. ОСОБА_2 після смерті баби ОСОБА_3 вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном, а саме : продовжував проживати в житловому будинку,користувався речами домашнього вжитку, проводив догляд за будинком, проводив ремонт огорожі, обробляв присадибну земельну ділянку.

У січні 2017 року позивач з метою оформлення права власності на нерухоме майно, яким він користується, звернувся до КП "Березнівське районне бюро технічної інвентаризації " із заявою щодо проведення технічної інвентаризації садибного (індивідуального) житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 02 лютого 2017 року на його ім'я було виготовлено технічний паспорт.

У квітні 2017 року позивач через представника звернувся до приватного нотаріуса Березнівського РНО Трембіцького В.Я. щодо можливості оформлення права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Однак, постановою даного нотаріуса від 12.04.2017р. №129/02-31 відмовлено в такій можливості через те, що ОСОБА_2 на час відкриття спадщини не входив до числа спадкоємців за законом. Наданий нотаріусом Витяг із Спадкового реєстру №47388302 свідчить про те, що ніхто інший спадщини після смерті ОСОБА_3 не приймав та не оформляв.

Зазначає, що він фактично із 1991 року добросовісно заволодів чужим майном - житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, - і він продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном протягом більше десяти років.

Просить суд визнати за ним ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_1) в порядку набувальної давності право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, загальною площею 45,8 кв.м., житловою площею 35,0кв.м., залишковою інвентаризаційною вартістю 103776,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, рахує їх обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, просив позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги визнають.

Розглянувши подані позивачем та представником позивача документи і матеріали, вислухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача - ОСОБА_3 в с. Князівка, Березнівського району, Рівненської області (а.с.13).

На день смерті спадкодавець була зареєстрована і постійно проживала за адресою : АДРЕСА_1. Крім померлої разом з нею на день смерті проживали : онук ОСОБА_2 (Позивач), його дружина ОСОБА_4 та їхні неповнолітні діти (а..с.19).

За померлою ОСОБА_3, згідно даних погосподарської книги№2 по с. Князівка, виписка з якої видана Тишицькою сільською радою 31.01.2017р. за №75, рахувався житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 (а.с.18).

З 01 січня 2004 року набрав чинності новий Цивільний Кодекс України. У відповідності до статті 5 цього Кодексу акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Отже, відносини спадкування в 1991 році регулювались у відповідності до діючого на той час Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. (далі - ЦК УРСР). Згідно ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 529, 530 згаданого кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої та другої черги визнавалась, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого, брати і сестри померлого. Онуки і правнуки спадкодавця визнавались спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини не було в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковували порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Позивач має родинні відносини із померлою ОСОБА_3 по лінії своєї матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Статтею 549 ЦК УРСР було передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном.

В 1991 році в Україні діяла Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, яка затверджена наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. N 45/5. Пунктом 124 даної Інструкції було передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння майном могли бути, зокрема : довідка виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

Згідно довідки Тишицької сільської ради №78 від 01.02.2017р. ОСОБА_2, після смерті баби ОСОБА_3 вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном, а саме : продовжував проживати в житловому будинку,користувався речами домашнього вжитку, проводив догляд за будинком, проводив ремонт огорожі, обробляв присадибну земельну ділянку (а.с.20).

У січні 2017 року позивач з метою оформлення права власності на нерухоме майно, яким він користується, звернувся до КП "Березнівське районне бюро технічної інвентаризації" із заявою щодо проведення технічної інвентаризації садибного (індивідуального) житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. 02 лютого 2017 року на його ім'я було виготовлено технічний паспорт (а.с.5-8).

У квітні 2017 року позивач, звернувся до приватного нотаріуса Березнівського РНО Трембіцького В.Я. щодо можливості оформлення права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Однак, постановою даного нотаріуса від 12.04.2017р. №129/02-31 відмовлено в такій можливості через те, що ОСОБА_2 на час відкриття спадщини не входив до числа спадкоємців за законом (а.с.15).

Наданий нотаріусом та досліджений в судовому засіданні витяг із Спадкового реєстру №47388302 свідчить про те, що ніхто інший спадщини після смерті ОСОБА_3 не приймав та не оформляв (а.с.16,25-28).

Відповідно до статті 344 Цивільного Кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває на підставі рішення суду право власності на це майно.

Цивільний кодекс України набрав чинності із 01 січня 2004 року. Відповідно до п.8 "Прикінцеві та перехідні положення " ЦК правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Тобто, питання про набуття права власності на нерухоме майно може вирішуватися судами із 01.01.2011р.

Позивач фактично із 1991 року добросовісно заволодів чужим майном - житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, - і він продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном протягом більше десяти років, що підтверджується довідкою Тишицької сільської ради №78 від 01.02.2017р.(а.с.20), довідкою №74 від 31.01.2017р.Тишицької сільської ради №78 від 01.02.2017р.(а.с.19).

Згідно п.п.13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи 07.02.2014 № 5 зазначено, що можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Статтею 325 ЦК України передбачено, що суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи; фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на загальних підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» №1952 -IV від 01.07.2004 року (із змінами та доповненнями) обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб. У відповідності до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Із інформаційної довідки із спадкового реєстру, отриманого від приватного нотаріуса Березнівського РНО Трембіцького В.Я. (АДРЕСА_2) вбачається, що ніхто інший спадщини після смерті ОСОБА_3 не приймав та не оформляв (а.с. 25-28).

Із дослідженого в судовому засіданні інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відомості, щодо зареєстрованого права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами , який розміщений в АДРЕСА_1 відсутні (а.с.38).

Дослідивши в повному обсязі матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов до переконання, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 328, 344 ЦК України, ст. ст. 10, 27-30, 57-58, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Тишицької сільської ради Березнівського району Рівненської області про визнання права власності на об"єкт нерухомого майна - задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_1) в порядку набувальної давності право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1, загальною площею 45,8 кв. м., житловою площею 35,0кв.м., залишковою інвентаризаційною вартістю 103776,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.Ю. Собчук