Справа № 639/3606/17
Провадження № 2-н/639/420/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року суддя Жовтневого районного суду міста Харкова Гаврилюк С.М. розглянувши заяву - клопотання представника КП «Харківводоканал» про відстрочення сплати судового збору по справі за заявою КП «Харківводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення,

встановив:

Представник КП «Харківводоканал» звернувся до суду із заявою, у якій просить суд відстрочити сплату судового збору у звязку з скрутним фінансовим становищем КП «Харківводоканал».

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Оцінюючи письмові докази, які надані в обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору представником КП «Харківводоканал» разом із заявою про видачу судового наказу, суд вважає, що оскільки заявником не надано належних та достатніх доказів щодо підтвердження тяжкого майнового стану КП «Харківводоканал», у звязку з чим заявник можливо не здатний сплатити суму судового збору, встановленого законодавством України, суд відповідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України не вбачає підстав для задоволення необґрунтованої заяви представника КП «Харківводоканал».

Відповідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" , обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені судом і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

У звязку з наведеним, відмова заявнику у задоволенні необґрунтованої заяви про відстрочення сплати судового збору, як це передбачено законом, а саме ст. 82 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Керуючись ст. 82 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання КП «Харківводоканал» про відстрочення сплати судового збору за подачу заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає .

Суддя С.М.Гаврилюк