Справа № 307/208/17
Провадження № 2/307/496/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М.,при секретарі Цех Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 сільської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 сільської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позовні вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку, що розташований в с. Вільхівчик, №161, яке відноситься до ОСОБА_3 обєднаної територіальної громади. Даний будинок побудований в 1995 році, однак на даний час в експлуатацію не прийнятий і в Єдиному державному реєстрі речових прав не зареєстрований, як і не приватизована земельна ділянка, на якій він розташований.

Після його звернення в сільську раду за дозволом на виготовлення проекту щодо приватизації земельної ділянка відповідачка ОСОБА_2 самовільно перенесла огорожу від свого будинку в бік збільшення земельної ділянки , що знаходиться в її фактичному користуванні та таким чином звузила проїзд до його будинку і його земельної ділянки до двох метрів і чотирьох сантиметрів, чим створила перешкоду в користуванні будинком та земельною ділянкою, позбавивши його можливості проїжджати до них на транспортних засобах, хоч до цього він даним проїздом користувався близько двадцяти років.

Його звернення до відповідачки і ОСОБА_3 сільської ради , в розпорядженні якої знаходяться дороги та проїзди як землі загального користування , не дали позитивних результатів. Крім того, він вже звертався до суду з подібним позовом , однак рішенням апеляційного суду по цивільній справі №307/2685/15-ц було відмовлено із-за незалучення до участі в якості співвідповідача ОСОБА_3 сільської ради.

Просить зобовязати відповідачку ОСОБА_2 демонтувати і перенести встановлену нею в проїзді до його будинку і земельною ділянки в с.Вільхівчик, 161, огорожу за межі проїзду шириною 3.5 метра від огорожі земельної ділянки ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і його представник ОСОБА_5 позов підтримали повністю посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини. Позивач додатково пояснив, що на момент будівництва його будинку проїзд до нього був. Будівельного паспорту не має, але був виготовлений ескіз, однак де він зараз не знає. Представник позивача додатково пояснив, що документом, який підтверджує, що там має бути проїзд, є державний акт на право власності на землю ОСОБА_4.

На продовження розгляду справи позивач та його представник не зявилися, так як представник позивача ОСОБА_5 подав заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена шляхом поміщення оголошення в пресі, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем ОСОБА_1 в с.Вільхівці по вул. Вільхівчик, №161 у 1995 році побудований житловий будинок на земельній ділянці площею 0.25 га., переданій йому у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що стверджується даними з витягу з рішення ОСОБА_3 сільської ради від 19 травня 1994 року (а.с.54).

Також відповідно до довідки виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради від 17.01.2017 року за № 144 встановлено, що згідно по господарського обліку ОСОБА_3 сільської ради будинок в с.Вільхівці по вул.. Вільхівчик №161 зареєстрований з 1995 року (а.с.5).

Рішенням ОСОБА_3 сільської ради від 25 грудня 2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельних ділянок для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Вільхівчик №161 (а.с.16).

До земельної ділянки, на якій розміщений зазначений будинок, за твердженням позивача, існувала дорога шириною 3,9 м, яка проходила між сусідніми ділянкам ОСОБА_4 та відповідача. Остання, самовільно захопила два метри такої дороги та перенесла огорожу, чим порушила його права та законні інтереси, оскільки дорога, шириною 2 м не дозволяє йому підвозити будівельні матеріали до його будинку та унеможливлює проїзд будь-якого транспорту(а.с.19).

В матеріалах справи (а.с. 56) містяться схематичні зображення земельних ділянок позивача та відповідача, виконані ТОВ «Моя земля» при виготовлені проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у їх власність.

На цих схемах зображено, що між суміжними із домоволодінням позивача земельними ділянками, що належать ОСОБА_4 та відповідачу ОСОБА_2, є проїзд від щебеневої дороги до земельної ділянки позивача.

Наявність проїзду зображено і на плані зовнішніх меж земельної ділянки, який міститься у державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ЗК № 008529, від 21 серпня 2001 року, виданому ОСОБА_4 (а.с. 120). На плані позначено, що землі від А до Б це землі загального користування (проїзд).

Згідно з п.2.3 Основних положень ДБН В.2.2-15-2005, затверджених наказом Держбуду України від 18 травня 2005 року № 80, при проектуванні окремо розташованих будинків до них повинні бути передбачені наскрізні проїзди для автотранспорту відповідно до вимог ДБН 360.

У п.7.36 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», які поширюються на проектування нових і реконструкцію існуючих сільських поселень України, наведена класифікація і параметри вулиць і доріг сільських населених місць, зокрема зазначено, що ширина смуги руху селищних доріг та проїздів повинна становити 3,5 м.

Вказані обставини також встановлені рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 27 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні проїзною дорогою( а.с.21-23).

Згідно ч. 1 ст. 15 та ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 11 цього ж Кодексу передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази, відповідно до ст..ст. 58, 59 ЦПК України, повинні бути належними і допустимими.

Відповідно до ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст.83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. До земель, які не можуть передаватися у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, тощо).

Відповідно до вимог ст. 96 Земельного Кодексу України землекористувач зобов'язаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до вимог ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням.

Згідно ст.152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 біля свого будинку самовільно встановила огорожу на частині земельної ділянки, яка належить до комунальної власності, чим перешкоджає позивачу ОСОБА_1 користуватися земельною ділянкою та житловим будинком в с.Вільхівці по вул.. Вільхівчик , 161.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні доведено факт порушення його права щодо користування його земельною ділянкою та житловим будинком з боку відповідачки ОСОБА_2, а тому його порушене право підлягає захисту та слід зобов'язати відповідачку усунути перешкоди позивачу у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою та житловим будинком, що знаходиться в с.Вільхівці, вул. Вільхівчик, 161, Тячівського району Закарпатської області, України, шляхом знесення самовільно встановленої огорожі, розташованої на під'їзній дорозі, біля її будинку

Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідачку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 209, 213, 215 ЦПК України, ст.ст.78, 83, 96, 103, 152 ЗК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належними йому земельною ділянкою та житловим будинком, що знаходиться в с.Вільхівці, вул. Вільхівчик, 161, Тячівського району, Закарпатської області, України, шляхом демонтажу самовільно встановленої нею огорожі, розташованої на під'їзній дорозі, та перенести встановлену нею огорожу за межі проїзду шириною не менше 3.5 метра від огорожі земельної ділянки ОСОБА_4

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1280 гривень сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: М.М.Розман