Справа №478/1712/17 пров. №2/478/458/2017
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

31 жовтня 2017 року. Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Томашевський О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, поданої в інтересах ОСОБА_2 до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права власності на земельну частку (пай) під час паювання та поновлення терміну позовної давності, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до Казанківської РДА Миколаївської області, в якій просить суд, «визнати поважною підставою пропуску терміну позовної давності на звернення до суду із позовом про встановлення права на паювання колективної землі в колишньому колгоспі імені «Петровського» Казанківського району Миколаївської області; визнати право власності на частку (пай) розміром 6,94 умовних кадастрових гектарів вартістю 23180,6 гривні».

Перевіривши матеріали позовної заяви, вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до п.п.3, 5 та 6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак, позивач ставлячи вимоги до Казанківської РДА Миколаївської області, жодним чином не обумовлює зміст позовних вимог до них та жодним чином не викладає обставин, якими обґрунтовує свої вимоги до Казанківської РДА Миколаївської області, а також не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування щодо позовних вимог до відповідача.

Крім того, позовна вимога містить формулювання, яке не дає можливості визначити суть позовних вимог, оскільки позивач просить визнати за ним право власності на частку (пай) не конкретизуючи правову природу цього права.

Пунктом 4 ч.2 ст.119 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Згідно п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна, при чому з аналізу вказаної статті ЦПК України випливає, що ціна позову визначається станом на момент пред'явлення позову.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Визначена позивачем ціна позову, зокрема щодо нерухомого майна (земельної частки), має бути підтверджена висновком суб'єкта оціночної діяльності, який має відповідну ліцензію на здійснення такої діяльності. Відповідно, правильність сплати судового збору залежатиме від вказаної ціни позову.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

У відповідності до ч.2 ст.79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за позовну вимогу майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у еквіваленті становить від 640 грн. 00 коп. до 8 000 грн. 00 коп.

З позовної заяви слідує, що позивач ставить вимогу майнового характеру щодо права на земельну частку (пай), однак не зазначає ціни позову станом на момент пред'явлення позову, а лише надає довідку Відділу у Казанківському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, відповідно до якої середній розмір земельної частки (паю) по Казанківській селищній раді КСП «Петровський» складає 6,94 умовних кадастрових гектарів, вартість якої станом на 1995 рік становить 23180 грн. 60 коп., що не відповідає приписам статті 80 ЦПК України та, в свою чергу, впливає на визначення розміру судового збору, який необхідно сплатити за вказану вимогу.

При чому, позивачем до позовної заяви додано квитанцію № 64 від 30.10.2017 року про сплату судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., тобто, виходячи з матеріалів позовної заяви, з розрахунку вартості земельної частки (паю) станом на 1995 рік, а не станом на момент пред'явлення позову.

Таким чином, в порушення приписів п.2 ч.1 ст.80, ч.5 ст.119 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» позивач не додав до позовної заяви доказів сплати судового збору в порядку та розмірі визначених Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст.121 ЦПК України позовна заява, яка подана без додержання вимог, викладених у ст.119 і ст.120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України, суддя, -

П о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1, поданої в інтересах ОСОБА_2 до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання права власності на земельну частку (пай) під час паювання та поновлення терміну позовної давності,- залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунути зазначені недоліки протягом пяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_3