Номер провадження: 22-ц/785/5385/17
Номер справи місцевого суду: 2-5683/08
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н.А.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання права власності на нежиле підвальне приміщення,

встановила:

У квітні 2008 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради (далі - ОМР) про визнання права власності на нежиле підвальне приміщення площею 62,3 кв.м., що розташоване у будинку АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказувала, що нею був виконаний ремонт спірного приміщення, із заміною водопровідних та каналізаційних труб, та вона сплачує всі комунальні платежі за це приміщення й самостійно несе витрати по його утриманню в належному стані, а інші мешканці 4-х квартир, що складають 100% у окремому флігелі будинку АДРЕСА_1, дали свою згоду на відчуження на її користь спірного підвального приміщення загальною площею 62,3 кв.м., що складає 100% приміщень підвалу окремого флігелю та 38% усього будинку АДРЕСА_1. Таким чином, виходячи з принципу пропорційності, згода на відчуження на її користь спірного підвального приміщення відповідає площі квартир, яку займають особи, що дали таку згоду.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2008 року вказаний позов ОСОБА_3 до ОМР було задоволено, та визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлове підвальне приміщення загальною площею 62,3 кв.м., яке розташоване у АДРЕСА_1 (а.с. 30-32).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2016 року згадане заочне рішення від 13 червня 2008 року було скасоване у зв'язку з нововиявленими обставинами та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27 жовтня 2016 року, на 12 год. 30 хв. (а.с. 59).

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_4 підтримав позов, а представник Одеської міської ради - ОСОБА_5 позов не визнав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Одеської міської ради про визнання права власності на нежиле підвальне приміщення відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування вказаного рішення суду та ухвалення нового, яким її позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідності до чинного законодавства, позивач ОСОБА_3 не має права на визнання за нею права власності на нежитлове підвальне приміщення загальною площею 62,3 кв.м., яке розташоване у м. Одесі по вул. Пастера.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки він є обгрунтованим і таким, що відповідає вимогам діючого на час його ухвалення законодавства в області матеріального права.

Однак, у зв'язку з тим, що у справі було ухвалено заочне рішення, його перегляд можливий в порядку, передбаченому статтями 228-232 ЦПК України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, підставою для перегляду вказаного заочного рішення стала заява відповідача, яка надана суду через 8 років, про його перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами.

На підставі цієї заяви Приморський районний суд м. Одеси 26 вересня 2016 року постановив ухвалу про скасування вищевказаного заочного рішення від 13 червня 2008 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, підставою для ухвалення оскаржуваного судового рішення стала саме вищезазначена ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2016 року.

Однак, колегія суддів зазначає, що вказана ухвала є незаконною, оскільки її постановлення не передбачене чинним цивільно-процесуальним законодавством України.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до ст. 365 ЦПК України заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду справи.

Розгляд зави здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Тобто, зазначеною нормою процесуального права встановлений порядок розгляду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, якою не передбачено постановлення ухвали суду про скасування судового рішення.

Таким чином, дійшовши висновку про наявність у справі підстав для скасування судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції був зобов'язаний скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове, а не скасовувати його з призначенням дати судового засідання для розгляду заяви.

Зазначені обставини свідчать про те, що суд постановив незаконну ухвалу, постановлення якої не перебачено діючим цивільно-процесуальним законодавством.

Крім того, постановляючи вищевказану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що у нежитловому підвальному приміщенні прокладені інженерні мережі, а саме: металева труба діаметром 50 мм системи апарату газового водонагрівального АДРЕСА_1, яка розташована над спірним підвальним приміщенням, що підтверджується актом обстеження вказаного приміщення, складеного 15.06.2016 року комісією у складі майстрів дільниці № 8 КП «ЖКС «Порто-Франківський».

Однак, окрім того, що матеріали справи не містять вказаного акту, судом не було враховано, що цей акт повністю спростовується Висновком № 7522 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 31.05.2008 року експертом Одеського НДІСЕ, згідно якого відповідно до технічних даних приміщення підвалу площею 62,3 кв.м. будинку АДРЕСА_1 та у відповідності з додатком Б ДБН В.2.2-15-2005 «Жилі будівлі» дане приміщення відноситься до категорії нежилих приміщень, які не призначені для технічної експлуатації цього житлового будинку, в них не проходять інженерні комунікації цього житлового будинку, а також не знаходяться спеціальні улаштування комунікацій для його обслуговування (а.с.19-20).

Зазначені обставини свідчать про відсутність нововиявлених обставин у даній справі, які б давали право суду скасовувати ухвалене заочне рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Більш того, з метою перевірки обставин складання вищевказаного акту від 15.06.2016 року комісії у складі майстрів дільниці № 8 КП «ЖКС «Порто-Франківський», колегією суддів в судовому засіданні 11.09.2017 року у справі була оголошена перерва для надання часу представнику ОМР надати колегії суддів оригінал та копію вказаного акту (а.с.150-151).

Однак, в наступне судове засідання - 17.10.2017 року представником ОМР ні копія, ні оригінал вказаного акту колегії суддів надано не було.

Крім викладеного, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ч.2 ст. 362 ЦПК України заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі, якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

Проте, суд не врахував тих обставин, що з моменту ухвалення оскаржуваного заочного рішення до його скасування за нововиявленими обставинами, пройшло більше 8 років, що також додатково свідчить про незаконність ухвали суду від 26 вересня 2016 року.

Таким чином, всі вищевикладені обставини в своїй сукупності свідчать не тільки про відсутність нововиявлених обставини у справі, а і підстав для скасування рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, з постановленням відповідної ухвали суду про це.

Як наслідок, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування як незаконної ухвали суду від 26 вересня 2016 року про скасування заочного рішення, так і оскаржуваного судового рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 травня 2017 року про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

При цьому, колегія суддів виходить із того, що у відповідності до ч.1 ст. 293 ЦПК України вищевказана ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, а тому відповідно до ч.2 вказаної норми права всі заперечення проти цієї ухвали включаються до апеляційної скарги на рішення суду, чим і скористався заявник апеляційної скарги ОСОБА_3

Крім викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що представник ОМР обрав неправильний спосіб захисту своїх прав, оскільки заочне рішення підлягає оскарженню в порядку, передбаченому статтями 228-232 ЦПК України, а не в порядку, передбаченому для перегляду судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваних судових рішень та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані судові рішення не відповідають зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги їх спростовують, оскільки ухвала та рішення постановлені не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Приморського районного суду міста Одеси від 11 травня 2017 року а також ухвалу того ж суду від 26 вересня 2016 року скасувати і хвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні заяви ОМР про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2008 року у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовити.

Керуючись ст. ст. 304, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4ч.1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 11 травня 2017 року а також ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 26 вересня 2016 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні заяви Одеської міської ради про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2008 року у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Н.А. Кононенко