Справа №473/196/17 14.06.2017 14.06.2017 14.06.2017
Провадження №22-ц/784/1240/17
Справа 473/196/17
Провадження 22ц-784/1240/17 Головуючий по 1 інстанції Лузан Л.В.
Категорія 47 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2017р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючий - Колосовський С.Ю.,

судді: Ямкова О.О., Локтіонова О.В.,

секретар судового засідання Лівшенко О.С.,

за участі: представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах останнього

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 квітня 2017р.

за позовом ОСОБА_3 до Новогригорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_5 районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання незаконним наказу, скасування державної реєстрації та покладення зобовязання,

встановила:

У січні 2017р. ОСОБА_3 предявив зазначений позов, який з урахуванням подальших уточнень обґрунтовував наступним.

19 серпня 2011р. розпорядженням ОСОБА_5 районної державної адміністрації Миколаївської області №319-р йому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність із земель не наданих у власність чи користування в межах території Новогригорівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства.

17 червня 2014р. землевпорядною організацією за його замовленням було виготовлено проект землеустрою.

12 вересня 2014р. розпорядженням ОСОБА_5 районної державної адміністрації Миколаївської області, яке в подальшому було скасоване в судовому порядку, визнано таким, що втратило чинність назване розпорядження від 19 серпня 2011р. №319-р.

Наказом Головного управління Держземагенства у Миколаївській області №1904-сг від 08 жовтня 2014р. надано дозвіл Новогригорівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, орієнтованою площею 160 га земель сільськогосподарського призначення (пасовищ), для передачі її у комунальну власність з метою подальшого розташування громадських пасовищ.

10 лютого 2015р. наказом Головного управління Держземагенства у Миколаївській області №755-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок Новогригорівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області та надано у комунальну власність земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби з метою подальшого розміщення на ній громадських пасовищ відповідно на площі: 4,9027 га, 34,7320 га, 34,1176 га, 37,6729 га, 24,8136 га, 17,5147 га.

03 березня 2015р. право власності на земельні ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Новогригорівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області.

Земельна ділянка площею 1,5720 га, яка мала виділятись йому для ведення особистого селянського господарства розташована в межах земельної ділянки площею 34,7320 га.

Враховуючи те, що названим наказом від 10 лютого 2015р. №755-сг порушено його право власності на земельну ділянку, позивач просив скасувати цей наказ в частині яка стосується земельної ділянки площею 1,5720 га, а також скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 34,7320 га з покладенням зобовязання на реєстратора внести відповідні зміни в земельно-облікові документи та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В апеляційній скарзі позивач та його представник, посилаючись на незаконність рішення суду, просили його скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідачі ОСОБА_5 районна державна адміністрація Миколаївської області, Головне управління Держземагенства у Миколаївській області, в поданих запереченнях на апеляційну скаргу, вважають рішення суду законним і обґрунтованим.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалі справи, 19 серпня 2011р. розпорядженням ОСОБА_5 районної державної адміністрації Миколаївської області №319-р ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність із земель не наданих у власність чи користування (сільськогосподарські землі) в межах території Новогригорівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства.

17 червня 2014р. Приватним підприємством «Моноліт-Вознесенськ» за замовленням ОСОБА_3 від 17 червня 2014р. було виготовлено проект землеустрою.

12 вересня 2014р. розпорядженням ОСОБА_5 районної державної адміністрації Миколаївської області №269-р визнано таким, що втратило чинність назване розпорядження від 19 серпня 2011р. №319-р з посиланням на клопотання Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області від 14 липня 2014р. №5, лист заступника голови Миколаївської облдержадміністрації від 09 вересня 2014р. №3166/0/05-28/3-14 та не реалізацію названого розпорядження.

В клопотанні Державної інспекції сільського господарства в Миколаївській області від 14 липня 2014р. №5 зазначалось на необхідність приведення у відповідність із земельним законодавством розпорядження ОСОБА_5 районної державної адміністрації Миколаївської області від 12 вересня 2014р. №269-р у звязку з тим, що земельні ділянки знаходяться в прибережній захисній смузі річки Південний Буг на відстані 20 метрів від урізу води.

Заступник голови Миколаївської облдержадміністрації в листі від 09 вересня 2014р. №3166/0/05-28/3-14 повідомив ОСОБА_5 районну державну адміністрацію Миколаївської області, що проекти землеустрою, визначені розпорядженням від 19 серпня 2011р. №319-р на затвердження не надходили та запропоновано останній видати відповідне розпорядження.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2015р, залишеною без змін відповідно ухвалами Одеського апеляційного адміністративного суду, Вищого адміністративного суду України від 19 травня 2015р., 29 листопада 2016р., розпорядження ОСОБА_5 районної державної адміністрації Миколаївської області від 12 вересня 2014р. №269-р скасовано.

Наказом Головного управління Держземагенства у Миколаївській області №1904-сг від 08 жовтня 2014р. надано дозвіл територіальній громаді сіл в особі Новогригорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, орієнтованою площею 160 га земель сільськогосподарського призначення (пасовищ), для передачі її у комунальну власність з метою подальшого розташування громадських пасовищ в межах території Новогригорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

10 лютого 2015р. наказом Головного управління Держземагенства у Миколаївській області №755-сг затверджено проект землеустрою та надано у комунальну власність територіальній громаді сіл в особі Новогригорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області земельні ділянки для сінокосіння та випасання худоби із земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах території Новогригорівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області з метою подальшого розміщення на ній громадських пасовищ відповідно на площі пасовищ: 4,9027 га , 34,7320 га, 34,1176 га, 37,6729 га, 24,8136 га, 17,5147 га.

03 березня 2015р. право власності на земельні ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Новогригорівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області.

17 березня 2017р. Новогригорівська сільська рада Вознесенського району Миколаївської області прийняла рішення про відмову ОСОБА_3 в затвердженні проекту землеустрою з посиланням на наявність правовстановлюючого документу на це майно та запропоновано вирішити за його зверненням питання про надання іншої земельної ділянки.

За даними Відділу у Вознесенському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області станом на 27 лютого 2017р. в межах території Новогригорівської сільської ради до земель запасу державної власності належить 695,6 га пасовищ, які не надано у власність та користування.

Відмовляючи у задоволені позову, суд виходив з того, що оспорений наказ відповідач видав в межах повноважень, передбачених ст.ст.151,117,122 ЗК і право власності позивача цим наказом не порушив.

Такий висновок суду першої інстанцій є правомірним.

Згідно з ч.9 ст.118 ЗК відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 ЗК).

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст.126 ЗК).

Так, станом на 10 лютого 2015р., тобто на час прийняття наказу Головним управлінням Держземагенства у Миколаївській області спірна земельна ділянка перебувала у державній власності.

ОСОБА_3 до 10 лютого 2015р. не передавав компетентному державному органу проект землеустрою для його затвердження.

До того ж в пояснювальній записці проекту землеустрою зазначено, що земельна ділянка розташована в прибережній захисній смузі. А акт інспектора з охорони навколишнього природного середовища від 10 жовтня 2014р., яким не було зафіксовано порушень з цього приводу за повідомленням Державної екологічної інспекції у Миколаївській області від 17 листопада 2014р. було скасовано.

Таким чином, ОСОБА_3 не може вважатись власником земельної ділянки і за умови надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки останній не було затверджено компетентним органом в порядку установленому ст.118 ЗК, і відповідно позивачу не видавались правовстановлюючі документи на спірне майно як того вимагають положення ст.ст.125,126 цього Кодексу.

Права ОСОБА_3, в даному випадку, не порушені ще й тому, що спірну земельну ділянку передано із державної у комунальну власність органу місцевого самоврядування на території якого проживає й позивач з метою подальшого розміщення на ній громадських пасовищ.

Крім того, на території Новогригорівської сільської ради в наявності пасовища, які не надані у власність чи користування, тобто позивач не позбавлений можливості реалізувати свої права як землевласника, передбачені ст.118 ЗК.

У разі незгоди ОСОБА_3 з рішенням органу місцевого самоврядування від 17 березня 2017р. про відмову в передачі йому у власність спірної земельної ділянки він вправі предявити відповідний позов (ч.10,11 ст.118 ЗК).

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга, доводи якої висновки суду першої інстанції не спростовують, в силу ч.1 ст.308 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в інтересах останнього відхилити, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 квітня 2017р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: