Справа № 234/6269/17
Провадження № 2/234/3382/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лутай А.М.,

при секретарі Харькової Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про захист прав споживачів, та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 28.04.2017р звернулася до суду з дійсним позовом, вказуючи, що з 14.07.2016р по 09.03.2017р в Краматорському міському суді слухалася справа про обов'язковість ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Краматорських РЕМ, відповідача у справі, видати акт обстеження стану зовнішніх і всередині будинкових електромереж на їх відповідність вимогам нормативно-правових актів, проведених організаціями, які здійснюють обслуговування таких мереж і який необхідний для призначення субсидії. Зазначає, що з вересня 2016р. їй стали приходити квитанції на оплату електроенергії з показаннями електролічильника і відповідно нарахуваннями на них, які не відповідають фактичним показникам приладу обліку електроенергії. Вказує, що контролер Краматорських РЕМ щомісяця проводить облік показань електролічильника і фіксує їх у спеціальному журналі, в якому споживач розписується, підтверджуючи їх достовірність. Тому саме ці показання електролічильника вона (ОСОБА_1В.) і використовує при оплаті за спожиту електроєнергію. Однак, згідно до роз?яснення із Краматорських РЕМ у неї на даний час є заборгованість при 100% оплаті і загроза відключення електроенергії за «борги»: 18.01.2017р - в сумі 161,25грн; 14.02.2017р - 156,09грн; 09.03.2017р - 357,78грн; 12.04.2017р - 371,34грн; 24.04.2017р - 151,98грн, та останній попередив її що на 30 день після отримання СМС-повідомлення вона буде відключена від електромережі. Вважає такі дії відповідача як психологічний тиск. Просила зобов?язати Краматорські РЕМ привести розрахунковий рахунок 238-27 у відповідності до Законодавства України та відшкодувати спричинений їй моральний збиток в сумі 100 000грн.

Позивач ОСОБА_1 підтримала свої вимоги в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні та надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Також, позивач надала до суду додаткове пояснення щодо заперечення представника відповідача на дійсний позов, зокрема, вказала, що право на відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст.32, 56 Конституції України, ст.ст.6, 7, 440-1 Цивільного Кодексу України, а також ст.24 Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначає, що моральна шкода - це не тільки заподіяння збитку здоров'ю, а й моральні страждання. Тому, перелік її захворювань дозволяє визначити факт моральних страждань, їх ступінь, глибину впливу, встановити причинно-наслідковий зв'язок змін психічної діяльності потерпілого і дій заподіювача шкоди.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2017 року, за заявою позивачки, було закрито провадження у справі в частині її позовних вимог про зобов?язання Краматорські РЕМ привести розрахунковий рахунок 238-27 у відповідності до Законодавства України, у звязку з добровільним вирішення спору.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з?явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Також, представник відповідача надав до суду заперечення проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, в якому зазначив, що у відповідності до ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати: захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (ст. 13), споживачів (ст. 42), захист прав і свобод людини і громадянина судом, Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, відповідними міжнародними судовими установами чи міжнародними організаціями (ст. 55). Зпосиланням на ст.16 ЦК України зазначає, що відсутнє належне обґрунтування позовних вимог з боку відповідача, так як відсутні випадки порушення, які зазначені у способах, зазначених у вищевказаних статтях ЦК України, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право, повязане з вчиненням іншою особою незаконних дій, спрямованих на порушення права, належного особі; відновлення становища, яке існувало до порушення права; примусове виконання обовязку в натурі; зміна та припинення правовідношення, повязані з необхідністю зміни чи припинення існуючого правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової шкоди); визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльність органу державної влади АРК, органу місцевого самоврядування їх посадових і службових осіб. Крім того, щодо вимоги про заподіяння з боку відповідача моральної шкоди, вважає як безпідставними. Так, згідно ст.611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, відповідно до ч.ч.5, 11 ст.24 Закону України «Про електроенергетику» енергопостачальник зобовязується надійно постачати електричну енергію згідно з умовами договору, а у разі відпуску електричної енергії, параметри якості якої знаходяться поза межами показників, зазначених у договорі на користування електричною енергією, несе відповідальність, встановлену Законом. Внаслідок порушення прав споживачів електричної енергії (зокрема отримання електричної енергії, якісні характеристики якої не відповідають державним стандартам) споживачі мають право на відшкодування збитків згідно із законодавством, зокрема ст.ст.22, 711, 714, 1209, 1210 ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до зазначених норм ЦК України, ст.ст.4, 6 Закону України «Про захист прав споживачів», п.38 Правил користування електричної енергії для населення та п.11.1 договору енергопостачальник зобовязаний забезпечити надійне постачання електричної енергії, а у разі порушення цих умов та заподіяння споживачу шкоди (збитків) продукцією неналежної якості постачальник несе майнову відповідальність за таку шкоду. Однак, згідно з діючим законодавством особа несе відповідальність за завдану моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених відповідними статтями ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за завдання моральної шкоди, у тому числі Законом України «Про захист прав споживачів». Положення п.5 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно з якою споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, у випадках, передбачених законодавством. Але, норми закону: ст.ст.714, 711, 1209 ЦК України, ЗУ "Про електроенергетику" - не передбачають випадків відшкодування моральної шкоди. Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995р №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" вказує, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються у випадках, коли право на її відшкодування передбачено спеціальним законодавством, зокрема, ст.24 ЗУ „Про захист прав споживачів", а пунктом 3 Постанови передбачено, що моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні прав, наданих споживачам. Ст.4 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживач має право на відшкодування матеріального та морального, спричиненого небезпечною для життя та здоров'я людини продукцією, у випадках передбачених законодавством. Зазначає, що у позивача відсутні докази про наявність обставин, вказаних в цій нормі права, що є підставою для не задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, тому що ніякої шкоди здоров'ю позивачу нанесено не було. Також, відповідно п.4 Постанови передбачає, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди крім інших вимог, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Таким чином, у відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України вважає, що в даному випадку провина ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відсутня. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та представника відповідача, на підставі наявних доказів.

Суд, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що вимоги позовної заявим ОСОБА_1 є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 мешкає за адресою: м.Краматорськ, вул.Архангельска, 9/27, та є споживачем послуг, які надає відповідач ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго».

З вересня 2016 року позивачці від відповідача почали надходити квитанції на оплату електричної енергії, в яких були зазначені показання електролічильника, які не відповідали фактичним показанням, та попередження про відключення від електропостачання у разі несплати боргу.

В ході судового засіданні питання щодо розбіжностей в показаннях електролічильника було вирішено сторонами у добровільному порядку та зясовано, що відповідачем при нарахуванні позивачу заборгованості не була врахована одна квитанція про оплату спожитої електроенергії за 27.02.2017 року на суму 218,46грн.

Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь 100 000грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки діями відповідача їй завдані моральні страждання.

Суд вважає, що ці позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема:

- коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень;

- у випадках, передбачених нормами ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди;

- при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Ні нормами ст.714 ЦК, ні нормами Закону України «Про електроенергетику», ні Правилами користування електричною енергією для населення, якими регулюються спірні правовідносини, такий вид цивільної відповідальності, як відшкодування моральної шкоди, не передбачений.

Крім того, пунктом 5 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що право на відшкодування майнової та моральної шкодимають лише споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб, якщо така шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Враховуючи встановлені в справі обставини, відсутні підстави для застосування цієї норми до спірних правовідносин.

Керуючись Законом України «Захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про захист прав споживачів, та стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Вступна і резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 19 жовтня 2017 року. Повний текст рішення виготовлений 24 жовтня 2017 року.

Суддя: А.М.Лутай