АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 квітня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 17.10.2012 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 65016, згідно з умовами якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 512 395,00 грн. з розрахунку 21.4% річних за користування кредитом на строк до 17.10.2032 року. У якості забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором ОСОБА_1 (надалі іпотекодавець) за договором іпотеки від 17.10.2012 року передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 71,3 кв. м, житловою площею 41,4 кв.м. що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 17.10.2012 посвідченого приватним нотаріусом Київського МНО ОСОБА_2, реєстр. № 653, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.10.2012 p., номер правочину 5258217. 02.12.2013 р. між АТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «Астра Банк» передає (відступає) AT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого AT «Дельта Банк» замінює АТ «Астра Банк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «Астра Банк» до AT «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до AT «Дельта Банк» і переходить (відступається) право вимоги (замість АТ «Астра Банк» від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами AT «Дельта Банк» набув прав вимоги по кредитному договору № 65016. Оскільки відповідачем зобов'язання за кредитним договором порушені, і: позивач просить в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 546 615,49 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 507823,45 грн., сума заборгованості за відсотками - 38792,04 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 71,3 кв. м, житловою площею 41,4 кв.м, що розташована за адресою: Київська область, АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 17.10.2012 р. посвідченого приватним нотаріусом Київського МНО ОСОБА_2, реєстр. №653, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.10.2012р, номер правочину 5258217 шляхом визнання права власності на нього за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (). Також, визнати за Публічним акціонерним товариством Дельта банк» () право власності на квартиру, загальною площею 71,3 кв. м. житловою площею 41,4 кв. м, що розташована за адресою: Київська область, АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому засіданні уточнив суму заборгованості згідно розрахунку від 18.01.2016 p., яка становить в загальному розмірі 528 044 грн. 38 коп., просив позовні вимоги задовольнити шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на нього за банком.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено.

В рахунок погашення заборгованості в сумі 528 044 грн. 38 коп. за кредитним договором № 65016 від 17 жовтня 2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 71,3 кв. м, житловою площею 41,4 кв. м, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 22 в, кв. 1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 17 жовтня 2012 року шляхом визнання права власності на зазначену квартиру за Публічним акціонерним товариством «Дельта банк».

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив суд скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи. Судом не враховано того, що не може бути примусово або у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса стягнуте (відчужене без згоди власника нерухоме житлове майно, якщо таке майно вважається предметом застави згідно зі ст. 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України. Також вказував на те, що на виконання кредитного договору відповідачем перераховано позивачу 49 платежів на загальну суму 394 405 грн.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 25 серпня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ПАТ «Дельта Банк» у задоволенні позову.

Ухвалою ВССУ від 19.07.2017 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено. Рішення апеляційного суду м. Києва від 25 серпня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційного суду, суд касаційної інстанції виходив з того, що суд не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, зокрема, чи містить договір іпотеки від 17 жовтня 2012 року дані про те, що іпотекодавець надавав згоду на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, чи звертався позивач до державного реєстратора, чи порушені відповідачем права кредитора, не дослідив і не оцінив належним чином доводи й докази сторін та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи скарги підтримав.

Представник позивача до апеляційного суду не з'явився, про розгляд справи повідомлений.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належним чином не виконано взятих на себе зобов'язань, у зв'язку із чим, відповідно до умов договору іпотеки, повинно бути звернуто стягнення на майно, у спосіб, зазначений у позовній заяві.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитися не можна з огляду на наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просив визнати за рішенням суду право власності у спосіб, передбачений ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Як вбачається з Іпотечного договору від 17 жовтня 2012 року, укладеного між АТ «Астра Банк» та ОСОБА_1, сторони узгодили, що звернення стягнення на заставне майно здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом, або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору.

Згідно п.5.7 Іпотечного договору за вибором іпотекодержавтеля застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотеко держателя:

- за згодою сторін договору;

- за виконавчим написом нотаріуса, який вчинюється за рахунок іпотекодавця;

- за рішенням суду;

- за вибором іпотекодержателя може бути здійснено в позасудовому порядку згідно умов договору про задоволення вимог іпотеко держателя шляхом:

1) переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель письмово повідомляє Іпотекодавця з дотриманням вимог, установлених ст. 37 Закону України «про іпотеку». Іпотекодержатель набуває Предмет іпотеки у власність вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки Предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності;

2) продажу предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві та будь-яким способом, у тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом України у постанові від 30.03.2016 року у справі № 6-1851цс15, порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

На стадії апеляційного розгляду встановлено, що відповідно до умов договору іпотекодавець надав згоду на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань.

Представник позивача надав апеляційному суду докази їх звернення в позасудовому порядку до нотаріуса, для звернення стягнення на майно в позасудовий спосіб.

Відмова нотаріуса у вчиненні реєстрації переходу права власності на іпотечне майно до позивача апеляційному суду надана не була.

Враховуючи викладене, визнання та реєстрація права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, на підставі рішення суду Законом України «Про іпотеку», та договором не передбачено.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 року постановлено з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Крім того, колегія суддів також враховує ступінь виконання боржником своїх зобов'язань, забезпечених іпотекою. Відповідно до довідки, "Дельта банк" від 25 жовтня 2017 року у ОСОБА_1 станом на 25 жовтня 2017 року відсутня прострочена заборгованість по кредиту та відсоткам. Боржник за період з 28 серпня 2015 року, з дати звернення позивача до суду до листопада 2017 року, повністю повернув прострочену заборгованість та продовжує виконувати свої кредитні зобов'язання у відповідності з умовами кредитного договору, а тому з урахуванням цих обставин, звернення стягнення на предмет іпотеки, призведе до порушення загальних принципів цивільного судочинства : справедливості та розумності, визначених ст. 3 ЦК України.

Так, як позивач, перебуває в стадії ліквідації, між сторонами не досягнуто згоди, щодо завершення даного цивільного спору, укладанням мирової угоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 квітня 2016 рокускасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: