Справа № 562/1292/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" жовтня 2017 р. Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Мичка І.М.

при секретарі Дацишиній Р.В.

за участю сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні приватним майном, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні приватним майном, а саме зобов'язання звільнити приміщення житлового будинку №11 по вул. Сурмичі смт Мізоч Здолбунівського району Рівненської області.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем псля смерті матері, якій належав на праві власності житловий будинок №11 по вул. Сурмичі смт Мізоч Здолбунівського району Рівненської області. В період з 10 жовтня 1992 року по 27 квітня 2004 року з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі і проживала з ним у будинку матері. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з прохання переїхати проживати у своє помешкання по вул. Плесо в с.Буща Здолбунівського району Рівненської області. Крім цього останній створює нестерпні умови для проживання позивачці та їх спільному сину. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні викладеному у позові. Просять позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог за недоведеністю та безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За вимогами ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що власником житлового будинку №11 по вул. Сурмичі смт Мізоч Здолбунівського району Рівненської області є ОСОБА_3, яка померла 09 лютого 2017 року.

Позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, що стверджується довідкою приватного нотаріуса Здолбунівського районного нотаріального округу ОСОБА_4

Відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком №11 по вул. Сурмичі смт Мізоч Здолбунівського району Рівненської області і остання змушена була звертатися з відповідними заявами в органи поліції.

Цивільним законодавством України, а саме ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом частини 4 статті9та статті109 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інше не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч.1ст.316 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України передбачені засади захисту права власності, а саме держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином аналізуючи зібрані по справі докази, в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги в частині звільнення приміщення житлового будинку та не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 30, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 317, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 109, 150, 158 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні майном будинком №11 по вул. Сурмичі смт Мізоч Здолбунівського району Рівненської області.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 13.10.2017 року

Суддя І.М.Мичка