АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3097/2017 Головуючий в 1-й інстанції - Савицький О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Консоль ЛТД» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Консоль ЛТД» про визнання майнових прав на квартиру,як на частку в об»єкті незавершеного будівництва,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивач пред»явив вказаний позов до відповідача та зазначав, що 23 березня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірми «Консоль ЛТД» та ОСОБА_3 було укладено договір за №0976/322-223 про спільну діяльність з пайової участі у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 та введення його в експлуатацію.

25 січня 2008 року між ОСОБА_3 та ним було укладено договір уступки вимоги, що зареєстрований приватним нотаріусом КМНО Чернишем Ю.В., реєстраційний номер 152 від 25 лютого 2008 року, відповідно до умов якого він як новий кредитор набуває права вимагати від боржника - ТОВ Фірми «Консоль ЛТД» передачі йому на умова визначеного договору 2-х кімнатної квартири будівельний номер № 43 на 18 поверсі будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 120,5 кв. м.

Посилаючись на те, що ним були виконані умови договору за № 0976/322-223 про спільну діяльність з пайової участі у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 та внесено грошові кошти у встановлений договором строк у розмірі 1 203 138,90 грн., що давало підстави розраховувати на належне виконання відповідачем своїх обов'язків щодо закінчення будівництва та здачі об'єкта в 4 кварталі 2006 року, що не відбулося і будинок в експлуатацію не прийнято,позивач просив задовольнити його вимогою, оскільки відповідачем не визнаються його майнові права на 2-х кімнатну квартиру будівельний номер №43 на 18 поверсі будинку по АДРЕСА_1,загальною площею 120,5 кв.м.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що суд дійшов такого висновку з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши повно і всебічно обставини спірних правовідносин, не взято до уваги п.3.5 договору.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача , обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що 23 березня 2005 року між ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» та ОСОБА_3 був укладений Договір № 0976/322-223 про спільну діяльність з пайової участі у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 та введення його в експлуатацію , за умовами якого ОСОБА_3 надає ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» грошові кошти в порядку своєї пайової участі в будівництві багатоквартирного житлового будинку, у встановленому договором розмірі (еквівалент 234 975 доларів США в національній валюті України ( в гривнях) по курсу НБУ на момент оплати поетапно) та порядку, а ТОВ «Фірма «Консоль ЛТД» використовує надані кошти для будівництва житлового будинку і передає ОСОБА_3 після завершення будівництва - житлове приміщення, визначене п. 3.2. Договору, а саме, 2-х кімнатну квартиру буд. № 43 на 18-му поверсі, наведеною проектною площею 120,5 кв.м.. (а.с.6-9).

Пунктом 3.7. договору визначено, що за умови виконання зобов'язання, зазначеного в п.3.1. цього договору( внесок пайовика у розмірі 234 975 доларів США в національній валюті України ( в гривнях) по курсу НБУ на момент оплати) , ОСОБА_3 повністю набуває право на пайову (дольову) участь у будівництві, а ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» втрачає право розпорядження зазначеної в цьому договорі Часткою Пайовика інакше, як в інтересах і за згодою Пайовика.

За умовами п. 3.9. договору Частка Пайовика вважається прийнятою ОСОБА_3 після підписання ним Акту про виконання договору ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» . Претензії по якості після цього останнім не приймаються.

25 січня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір уступки вимоги, що зареєстрований приватним нотаріусом КМНО Чернишем Ю.В., реєстраційний номер 152 від 25 лютого 2008 року, відповідно до умов якого він як новий кредитор набуває права вимагати від боржника - ТОВ Фірми «Консоль ЛТД» передачі йому на умовах визначеного договору 2-х кімнатної квартири будівельний номер № 43 на 18 поверсі будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 120,5 кв. м ( а.с.10).

Відповідно до квитанцій та довідки, виданої ТОВ Фірма Консоль ЛТД» від 21.06.2011 р., ОСОБА_2 відповідно до умов Договору № 0976/322-223 про спільну діяльність з пайової участі у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 та введення його в експлуатацію за 2-х кімнатну квартиру № 43, на 18-му поверсі, загальною площею 120,5 кв.м , житлово-загального комплексу по вул. Б. Хмельницького, 58 м., виконав повну оплату Пайового внеску в розмірі екв. 234 975 дол. США, що складає 1 203 138,90 гривень. При цьому у довідці зазначено, що ТОВ «Фірма Консоль ЛТД» фінансових претензій до пайовика не має (а.с.11-12,18-19).

Заявляючи дані позовні вимоги , ОСОБА_2 зазначав, що ним виконано всі передбачені Договором № 0976/322-223 про спільну діяльність з пайової участі у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , проте відповідач свої зобов'язання щодо введення будинку в експлуатацію не приймає, хоча його здача повинна була відбутись ще в 4 кварталі 2006 року та його прав на об»єкт інвестиції не визнає, що є прямим порушенням їх прав .

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що незважаючи на виконання позивачем своїх зобов»язань за Договором №0976/322-223 про спільну діяльність з пайової участі у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 та введення його в експлуатацію , позивач позбавлений права зареєструвати своє право власності, в результаті невиконання відповідачем своїх зобов»язань.

Таке рішення суду колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, відповідним обставинам справи та направленим на захист прав людини і основоположних свобод та є забезпеченням поновлення порушеного права , яке виникло у результаті правовідносин, що виникли між сторонами, однак на яке є посягання з боку відповідача.

Згідно ізст. 190 ЦК України, майном як особливим об»єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов»язки .

Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» всі суб'єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України.

Розміщення інвестицій у будь-яких об'єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід'ємним правом інвестора і охороняється законом.

Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торгівельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Відповідно до п.3.3. Договору № 0976/322-223 про спільну діяльність з пайової участі у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 та введення його в експлуатацію, грошові та майнові вклади Фірми і Пайовика, а також створений у результаті спільної діяльності Об'єкт, являються їх спільною власністю відповідно до розміру їх вкладів у спільну діяльність. Після оформлення права власності Пайовика у відповідності до п.п.9.3, 9.4. даного Договору право спільної власності, що випливає із даного договору, припиняється, і кожна із сторін, розпоряджається виділеною йому часткою у створеному сторонами по даному договору Об'єкті на свій розсуд.

За змістом ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ч .З ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, копії, засвідчені в установленому порядку.

При цьому, нормами ч.ч.7 та 8 п.50 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, визначено, що у разі коли завершення будівництвом об'єкту містобудування та державної реєстрації прав на такий об'єкт за особами, які брали участь в інвестуванні (фінансуванні) об'єкта будівництва, здійснюється після 1 січня 2013 р., особа, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб (замовник будівництва), після прийняття такого об'єкта в експлуатацію подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення прав власності на такий об'єкт до проведення реконструкції (у разі проведення реконструкції об'єкта нерухомого майна); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; документ що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадку, коли в результаті реконструкції об'єкта нерухомого майна його адреса не змінювалася); затверджений такою особою перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися на інвестування (фінансування) об'єкта будівництва.

Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений статтею 328 ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У Постанові № 6-98цс13 від 02 жовтня 2013 року Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що виконання грошових зобов'язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об'єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт.

Статтею ст. З Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що майновими правами визнаються будь-які права пов'язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо).

Як вже зазначалось вище, позивач в повному обсязі проінвестував будівництво зазначеної вище квартири , в зв»язку з чим відповідно до ст.7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, оскільки об'єкти та результати інвестицій є власністю інвестора.

При цьому, ТОВ Фірма «Консоль ЛТД» видало позивачу довідку про повну оплату Пайового внеску останнім , тобто ОСОБА_2 отримав абсолютні права щодо майнових прав на вказаний об»єкт.

Зобов'язальні відносини, як і інші цивільні правовідносини, виникають з обставин, передбачених законом як юридичні факти.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, отримавши від позивача інвестиційні кошти у розмірі, передбаченому умовами договору, відповідач свої зобов»язання щодо передачі об'єкта інвестування в експлуатацію для здійснення реєстрації прав власності за позивачем на об»єкт інвестування, не виконує .

Тобто, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зазначених зобов»язань , що свідчить про його посягання на абсолютні права позивача щодо його майнових прав на вищевказаний об»єкт, виникнення права власності на який позивач очікував ще з 2008 року, рік укладення ним Договору з ОСОБА_3 уступки вимоги, а сплативши всі належні кошти за об»єкт інвестування не має можливості із-за неправомірної поведінки відповідачів отримати на нього право власності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Даною нормою Основного Закону України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ст. ст. 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а частиною 2 визначено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Таким чином, зважаючи на обставини справи, повне виконання позивачем умов договору та односторонню відмову відповідача, який на даний час визнано банкрутом, від його виконання , що є його посяганням на абсолютні права позивача щодо його майнових прав на об»єкт інвестування , колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_2 спосіб захисту порушеного права забезпечить його поновлення та захистить від незаконних посягань у майбутньому.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність ОСОБА_2 заявлених ним позовних вимог .

Доводи апеляційної скарги проте, що відповідач у суді першої інстанції не брав участь з незалежних від нього причин, оскільки про місце, час та дату судових засідань у передбачений законодавством спосіб повідомлений не був, спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких останній повідомлявся про судові засідання, які відбулись 18.12.2013 року та 28.01.2014 року шляхом направлення судових повісток, які були отримані уповноваженою особою відповідача ОСОБА_5 14.11.2013 року та 26.12.2013 року( а.с. 17,32).

Крім того, посилання відповідача на те, що ухвалою Господарського суду Автономної Республіки Крим від 16 липня 2012 року по справі №502-4/2325-2012 порушено провадження про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Консоль ЛТД», відповідно до якої було внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в зв'язку з чим саме господарському суду підсудна дана справа , що передбачено ч. 4 ст. 10 «Про відновлення платоспроможності боржника або про визнання його банкрутом» , на увагу колегії суддів не заслуговує, оскільки ч. 4 вказаної статті даного Закону була введена в дію після зазначеної відповідачем події, що виключає можливість її застосування.

Також не заслуговує на увагу і посилання відповідача на те, що відповідно до умов п 3.5. Договору жодних звернень щодо компенсації у вигляді грошового відшкодування або надання рівнозначного майна, від позивача не надходило, в зв'язку з чим відсутні підстави вважати права останнього порушеними, оскільки будь-яких доказів того, що існували та/або існують об'єктивні причини неможливості відповідачем виконати умови договору, останнім не надано, як і не вказано на фактичну наявність можливості виплатити позивачу компенсацію або надати інше рівнозначне майно з огляду на ту обставину, що відповідач на даний час є банкрутом.

Крім зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що заперечуючи проти даних позовних вимог , відповідач не вказує, яким чином рішення суду порушує його права чи обов»язки та чи порушує їх взагалі , зважаючи на те, що будь-яких вимог відповідачем до позивача щодо невиконання останнім Договору № 0976/322-223 про спільну діяльність з пайової участі у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 та введення його в експлуатацію , не пред»являлось та не пред»являються на даний час.

На підставі викладеного доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а рішення суду є законним та обґрунтованим, підстави до скасування якого відсутні.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фірми «Консоль ЛТД» відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -