ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3125/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Заболотній Л.Г.

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги уточнили, уточнені підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що 8.11.2014 року сторони зареєстрували між собою шлюб. Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю. Тривалий час сторони проживають окремо, відповідач не надає будь-якої допомоги на утримання дитини. За таких обставин просять стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина в розмірі 1/4 частини від всіх його доходів щомісяця з 11.11.2016 року і до досягнення ним повноліття, а також аліменти на утримання матері дитини в тому ж розмірі до досягнення сином трирічного віку.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що сторони дійсно уклали між собою шлюб 8.11.2014 року, однак з грудня 2014 року розірвали всі відносини і почали проживати окремо один від одного. Таким чином, з грудня 2014 року і до дати народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач з позивачем не мав статевих відносин, тому не може бути батьком дитини. Крім того, дитина зовні взагалі не схожа на ОСОБА_3 Крім того, в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства, рішення по якій ще не винесено. Також відповідач не є здоровою людиною в психічному стані, проходив лікування у Київській міській клінічній лікарні №1 і перебував на обліку у Київській міській психоневрологічній лікарні №2.

Заслухавши позивачку, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття.

Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян.

Як встановлено в судовому засіданні, 8.11.2014 року сторони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2344 (а.с.2). Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3), який проживає разом з матір'ю. Тривалий час сторони проживають окремо, відповідач не надає будь-якої допомоги на утримання дитини. Вказані обставини підтвердили і не спростовували у судовому засіданні позивач і представники сторін.

Згідно ч.1, ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2017 рік" - установити у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_6 пояснив, що відповідач ОСОБА_3 не працює за станом здоров'я, за таких обставин суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню у твердій грошовій сумі, а не в частці від щомісячного доходу відповідача.

Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає необхідним, приймаючи до уваги обов'язок відповідача утримувати свою малолітню дитину на підставі описаних вище норм права, відсутність інформації про його на даний час постійний щомісячний дохід, склад сім'ї, його стан здоров'я, враховуючи вік та стан здоров'я дитини, задовольнити позов частково і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1800 грн. щомісяця на користь позивачки для утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11.11.2016 року - дня подачі позову до суду і до його повноліття, у розмірі, що відповідає межам встановленим Законом України „Про Державний бюджет України на 2017 рік" для дітей такого віку (дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні), який не є меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, в решті вимог позову необхідно відмовити. Суд вважає, що такий встановлений розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, позивачка не позбавлена в майбутньому звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь матеріальної допомоги на лікування або навчання дитини в порядку ст.185 СК України або збільшення розміру аліментів згідно ст.192 СК України.

За змістом ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Ствердження представника відповідача про те, що з грудня 2014 року і до дати народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач з позивачем не мав статевих відносин, тому не може бути батьком дитини, крім того, дитина зовні взагалі не схожа на ОСОБА_3, суд не може покласти в основу рішення, оскільки він не надав судові жодних доказів, які б спростували батьківство відповідача щодо даної малолітньої дитини.

Як передбачає ч.2, ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Частина 4 цієї ж статті продовжує: право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За правилами ч.1, ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ч.1, ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає необхідним прийняти до уваги право дружини на утримання від свого чоловіка до досягнення дитиною 3 років, відсутність доказів, що відповідач має постійне місце роботи і стабільний щомісячний заробіток, тому присудження розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання дружини, необхідно у твердій грошовій сумі, посилаючись на положення ст.184 СК України. За таких обставин з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1000 грн. аліментів на її утримання щомісяця з 11.11.2016 року - дня подачі позову до ІНФОРМАЦІЯ_5 - дати досягнення дитиною трьохрічного віку, в решті вимог відмовити.

Згідно ст.79; 88 ЦПК України оскільки суд частково задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1280 грн. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду, відносно кожної задоволеної позовної вимоги.

Керуючись ст.10; 11; 57-59; 60; 79; 88; 209; 213-215 ЦПК України, на підставі ст.18; 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, ст.79-80; 84; 141; 180-182; 184; 191 СК України, ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України, ст.8; 11 Закону України „Про охорону дитинства" ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2017 рік", підпункту 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Хабаровська, Хабаровського краю, Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1, не працюючого, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини: сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1800 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.11.2016 року і до досягнення ним повноліття, в задоволенні решти розміру аліментів відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1000 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 11.11.2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_5, в решті розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1280 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя :