Провадження № 2/679/34/2017
Справа № 679/628/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі: головуючої судді Сопронюк О.В.,

при секретарі Плазій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживачів, стягнення процентів за користування депозитом та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно позовної заяви, заяви про зменшення позовних вимог та пояснень представника позивачки в судовому засіданні, 09.12.2013 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" був укладений договір №SAMDNWFD500 вклад "Депозит плюс". За умовами договору, сума вкладу становить 168051 гривня, яка зараховується на лицьовий рахунок НОМЕР_1, відкритий відповідачем, вклад оформлено на строк 6 місяців до 09.06.2014 року включно, на суму вкладу нараховуються відсотки по ставці 18% річних, які зараховуються на рахунок/карту НОМЕР_1, період нарахування відсотків по вкладу 1 місяць. На виконання даного договору 09.12.2013 року позивачка внесла на лицьовий рахунок кошти в сумі 168051 гривня для розміщення на депозитному вкладі. Відповідно до умов договору 10.06.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» мав би повернути ОСОБА_1 суму вкладу разом з сумою нарахованих за користування ним відсотків. Незважаючи на те, що строк дії договору закінчився, позивачці було відмовлено в отриманні грошових коштів, у зв'язку з чим вона звернувся до суду з позовом про стягнення суми депозиту.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12.01.2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області 09.04.2015 року, з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 стягнуто суму вкладу в розмірі 168051 грн., згідно договору №SAMDNWFD500 вклад "Депозит плюс" від 09 грудня 2013 року та витрати на правову допомогу в розмірі 373,52 грн., а всього: 168424,52 грн.

В повному обсязі вклад позивачці було повернуто лише 18.01.2016 року в ході примусового виконання рішення суду.

На даний час, відповідач все ще не виконав належним чином умови договору №SAMDNWFD500 вклад "Депозит плюс" від 09.12.2013 року, оскільки не виплатив позивачці відсотки за користування коштами по вказаному договору, чим порушив її права, як споживача фінансових послуг.

Оскільки відповідач користувався грошовими коштами позивачки до моменту примусового виконання вищевказаного рішення суду, тобто до 17.01.2016 року, то остання вважає, що ПАТ КБ «ПриватБвнк» повинен сплати на її користь проценти по вкладу від суми депозиту, згідно умов договору, за період з 10.12.2013 року по 09.06.2014 року, в розмірі 15703 гривні 25 копійок; проценти по вкладу від суми депозиту за період з 10.06.2014 року по 17.01.2016 року, виходячи з розміру відсоткової ставки за вкладом «на вимогу» 1% річних, в сумі 2698 гривень 02 копійки; 3% річних, згідно вимог ст.625 ЦК України, за період з 10.06.2014 року по 17.01.2016 року в сумі 8094 гривні 07 копійок.

На підставі наведеного, представник позивачки просить стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 проценти від суми депозиту (банківського вкладу), згідно договору №SAMDNWFD500 вклад "Депозит плюс" від 09 грудня 2013 року, за період з 10.12.2013 року по 09.06.2014 року в сумі 15703 гривні 25 копійок, проценти по вкладу від суми депозиту за період з 10.06.2014 року по 17.01.2016 року в сумі 2698 гривень 02 копійки, 3% річних за період з 10.06.2014 року по 17.01.2016 року в сумі 8094 гривні 07 копійок, а також судовий збір та витрати на правову допомогу.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, але надіслала на адресу суду письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 09 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" у відділенні банку в м.Севастополь було укладено договір №SAMDNWFD500 вклад "Депозит плюс", згідно якого позивачка передала банку, шляхом внесення на особовий рахунок НОМЕР_1, грошові кошти в сумі 168051 гривня для розміщення на депозитному вкладі, зі строком дії договору 6 місяців до 09.06.2014 року включно та сплатою процентів на суму вкладу по ставці - 18% річних. Проценти по вкладу зараховуються на рахунок/карту НОМЕР_1, період нарахування процентів по вкладу 1 місяць.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12.01.2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 09.04.2015 року, з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 стягнуто суму вкладу в розмірі 168051 гривня, згідно договору №SAMDNWFD500 вклад "Депозит плюс" від 09 грудня 2013 року та витрати на правову допомогу в розмірі 373 гривні 52 копійки, а всього: 168424 гривні 52 копійки.

Згідно п.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до листа управління державної виконавчої служби Головного територіального правління юстиції у Дніпропетровській області №98/02-53/399 від 02.02.2016 року, 10.06.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/679/25/5015 про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 суми вкладу в розмірі 168051 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 373,52, а всього: 168424,52 грн. Постановою державного виконавця від 29.01.2016 року виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого документа закінчено, у зв'язку зі стягненням з ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в повному обсязі в сумі 168424,52 грн., яку перераховано на рахунок стягувача ОСОБА_1 відповідно до платіжного доручення №133 від 18.01.2016 року.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів, зокрема, є договори та інші правочини.

За положеннями ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч.1 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

При цьому згідно з ч.2 ст.1070 ЦК України, проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

У випадку, якщо договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії, з банку підлягають стягненню проценти за процентною ставкою в розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.06.2015 року у справі № 6-36цс15, від 11.11.2015 року у справі № 6-1891цс15, від 27.04.2016 року у справі № 6-302цс16, від 11.05.2016 року у справі №6-338цс16, і згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Як вже зазначалось вище, згідно умов договору №SAMDNWFD500 вклад "Депозит плюс" від 09.12.2013 року, на суму вкладу щомісячно нараховуються проценти за ставкою 18% річних, які зараховуються на рахунок/карту НОМЕР_1.

Станом на день розгляду справи нараховані проценти за вкладом, згідно умов договору №SAMDNWFD500 вклад "Депозит плюс" від 09.12.2013 року, позивачці не повернено.

Наявний в матеріалах справи розрахунок суми процентів за вкладом (депозитом) за період з 10.12.2013 року по 09.06.2014 року включно - день закінчення дії договору, здійснений позивачкою, відповідає умовам вищевказаного договору, а тому, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь ОСОБА_1 слід стягнути проценти за користування грошовим вкладом, нараховані згідно умов договору, в розмірі 15703 гривні 25 копійок.

Водночас, судом встановлено, що договір №SAMDNWFD500 вклад "Депозит плюс" від 09.12.2013 року не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавство та правову позицію Верховного Суду України, суд приходить до висновку, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором банківського вкладу після закінчення терміну його дії, з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути проценти за процентною ставкою в розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу, за період з 10.06.2014 року по 17.01.2016 року.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 15.11.2016 року, відсоткова ставка за вкладом «на вимогу», що діяла в період з 10.06.2014 року по 17.01.2016 року, складала 1% річних.

Відповідно до проведеного позивачкою розрахунку, правильність якого перевірена судом, розмір процентів за користування грошовим вкладом за період з 10.06.2014 року по 17.01.2016 року за ставкою для вкладів «на вимогу» становить 2698 гривень 02 копійки.

Згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від протроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Так, позивачка просить стягнути з відповідача 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за період з 10.06.2014 року по 17.01.2016 року в розмірі 8094,07 грн. Розрахунок суми трьох відсотків річних, що проведений позивачкою, перевірений судом та сумнівів не викликає.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 3% річних від суми вкладу з 10.06.2014 року по 17.01.2016 року в розмірі 8094 гривні 07 копійок.

Згідно ч.1, п.2 ч.3 ст.79, ч.ч.1, 2 ст.84, ч.1 ст.88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема: витрат на правову допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з приходного касового ордеру № 4/17 від 08.02.2017 року, акту прийомки виконаних робіт від 08.02.2017 року, позивачка ОСОБА_1 понесла витрати на отримання правової допомоги фахівця в галузі права ОСОБА_3 в сумі 1300 гривен, з яких: підготовка позовної заяви 14.04.2016 року (3 год.) - 1000 гривень, надання правової допомоги в Нетішинському міському суді 08.02.2017 року (30 хв.) - 300 гривень.

Згідно роз'яснень викладених в п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17.10.2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст.79, ст.ст.84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" (в редакції, що діяла до 31.12.2016 року) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року було внесено зміни до вищевказаної статті Закону та встановлено, що з 01.01.2017 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальний розмір заробітної плати з 01.01.2016 року складав 1378 грн., тому 40% від вказаної суми становить 551,20 грн.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2017 року становить 1600 грн., тому розмір граничної компенсації на правову допомогу за 1 годину складає 640 грн.

Відповідно до журналу судового засідання, фахівець в галузі права брав участь в судовому засіданні 08.02.2017 року - 41 хв., тому витрати на правову допомогу позивачем сплачено з дотриманням вимог Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Враховуючи те, що в процесі розгляду справи позивачка пред'явила позовні вимоги майнового характеру на загальну суму 153623,23 грн., частину з яких за заявою її представника суд залишив без розгляду, а іншу, що залишилася, задоволив повністю, суд вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в мінімальному розмірі 551,20 грн., що відповідає розміру задоволених позовних вимог, та витрати на правову допомогу в розмірі 1300 грн., а всього: 1851,20 грн.

Керуючись ст.ст.11, 525, 526, 530, 598, 625, 1058, 1060, 1061, 1070 ЦК України, ст.ст.3, 15, 60, 61, 79, 84, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 проценти за користування грошовим вкладом, згідно договору №SAMDNWFD500 вклад "Депозит плюс" від 09 грудня 2013 року за період з 10.12.2013 року по 09.06.2014 року в розмірі 15703 гривні 25 копійок, проценти за користування грошовим вкладом за період з 10.06.2014 року по 17.01.2016 року в розмірі 2698 гривень 02 копійки, три проценти річних за період з 10.06.2014 року по 17.01.2016 року в розмірі 8094 гривні 07 копійок, витрати на правову допомогу в розмірі 1300 гривень та судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок, а всього: 28346 гривень 54 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: