н/п 2/490/2290/2017 Справа № 490/669/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

19 квітня 2017 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Кваші С.О.,

за участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду до відповідача із наданням в подальшому уточненої позовної заяви про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 12667,68 грн., яка складається з витрат на лікування у сумі 6037,68 грн. та витрат на поховання у сумі 6630,00 грн., та моральної шкоди у сумі 40000,00 грн.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченнях.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається з вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.05.2015 року, 04.07.2014 р. близько 00 години 10 хв., в темний час доби, ОСОБА_2, керуючи технічно справним транспортним засобом марки DACIA LOGAN, р/н НОМЕР_1, який належить СГ ТОВ ПРОМІНЬ, рухався зі швидкістю 60 км/год. по сухій асфальтованій проїжджій частині пр. Леніна зі сторони вул. Дзержинського в напрямку вул. Садової в м. Миколаєві. Рухаючись у вибраному напрямку, ОСОБА_2 грубо порушив п.п. 2.3 б та 12.3 ПДР України, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, та її змін, маючи обєктивну можливість завчасно бачити, що попереду справа наліво відносно напрямку його руху перетинає пішохід і для його руху вперед виникла реальна небезпека, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості руху автомобіля, аж до повної його зупинки, хоча обєктивно міг і зобовязаний був це зробити, внаслідок чого правою передньою частиною свого автомобіля допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_3, який є батьком позивача, отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.

Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.05.2015 року ОСОБА_2 в.В. визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. без позбавлення права керувати транспортним засобами.

Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого №8047/779, ОСОБА_3 з 04.07.2014 р. по 11.07.2014 року перебував на лікуванні. В задовільному стані виписався на амбулаторне лікування. Стан при надходженні - травма побутова в ДТП 04.07.2014.

Згідно наданого позивачем розрахунку за платіжними дорученнями, нею на придбання ліків на лікування батька, становить 6037,68 грн. (а.с.53).

20.01.2015 року ОСОБА_3 надано першу групу інвалідності (довідка №357523 від 23.01.2015 р.)

12.02.2015 року ОСОБА_3 помер.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодіє кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача суму матеріальних збитків, витрачених на лікування, в розмірі 6037,68 грн.

У той же час, позивачем не було надано жодних доказів, які б доводили обґрунтованість вимог про відшкодування відповідачем витрат на поховання (відсутність причинного звязку), а тому суд приходить до висновку,що у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї.

При цьому відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін.

Позивач пояснив, що півроку батько перебував в безпорадному стані, самостійно не пересувався, потребував постійного догляду. Також вона здійснювала за ним догляд, і відчувала страждання, оскільки батько постійно відчував фізичну біль.

З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, і вважає достатньою сумою 10000,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у сумі 6037 грн. 68 коп. та моральної шкоди у розмірі 10000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.