АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/8467/15-ц Головуючий суддя І інстанції Нікуліна Л. П.
Провадження № 22-ц/790/146/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційні скарги ОСОБА_1 підприємства «Автотранском» та ОСОБА_2 обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 22 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 підприємства «Автотранском» в особі Автоколони № 9, ОСОБА_2 обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення матеріальної допомоги з тимчасової втрати працездатності, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 підприємства «Автотранском» в особі Автоколони № 9, ОСОБА_2 обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення матеріальної допомоги з тимчасової втрати працездатності.

В обґрунтування позову зазначив, що він працював водієм автотранспортних засобів в Автоколоні №9 ПП «Автотранском» з 03 вересня 2012 року по 22 липня 2013 року.

07 жовтня 2012 року він йшов до свого будинку по узбіччю вулиці Томської у м. Харкові. Близько 23-30 годин на нього допустив наїзд ОСОБА_4, внаслідок чого він отримав ушкодження середнього ступеня тяжкості. З цього приводу було проведено досудове розслідування та вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова доведено вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

З 08 жовтня 2012 року по 25 лютого 2013 року та з 19 червня 2013 року по 01 липня 2013 року він перебував на стаціонарному лікуванні у Харківській міській клінічній лікарні та йому присвоєно ІІІ групу інвалідності. У встановленому законом порядку надані листки непрацездатності на підприємство для оплати, але йому було відмовлено у виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Вважає такі дії відповідачів неправомірними та просив визнати протокол комісії соціального страхування ПП «Автотранском» від 26 жовтня 2012 року незаконним, стягнути за перші пять днів непрацездатності: з ПП «Автотранском» допомогу по тимчасової втрати працездатності за період з 08 жовтня 2012 року до 25 лютого 2013 року та з 19 червня 2013 року по 01 липня 2013 року в розмірі 1257,10грн., а також стягнути з ОСОБА_2 обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності допомогу по тимчасової втрати працездатності за період з 08 жовтня 2012 року по 25 лютого 2013 року та з 19 червня 2013 року по 01 липня 2013 року в розмірі 14692,00грн.

Представник відповідача ОСОБА_1 підприємства «Автотранском» в особі Автоколони № 9 в судове засідання не зявився, надав суду заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в судове засідання не зявився, надав суду заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 червня 2016 року, (з урахуванням ухвали цього ж суду від 28 листопада 2016 року про виправлення описки) позов ОСОБА_3 - задоволено.

Стягнуто з ПП «Автотранском» в особі Автоколони № 9 на користь ОСОБА_3 допомогу по тимчасовій втраті працездатності за перші пять місяців за період з 08.10.2012року по 25.02.2013року та з 19.06.2013року по 01.07.2013року в розмірі 1257,10грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_3 допомогу по тимчасовій втраті працездатності за період з 08.10.2012року по 25.02.2013року та з 19.06.2013року по 01.07.2013року в розмірі 14692,00грн.

Додатковим рішенням суду від 28 листопада 2016 року стягнуто з ПП «Автотранском» в особі Автоколони № 9 на користь судовий збір у розмірі 19,20грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь держави судовий збір в розмірі 224,40грн.

Додатковим рішенням суду від 23 лютого 2017 року визнано протокол комісії соціального страхування ПП «Автотранском» в особі Автоколони № 9 від 26 жовтня 2012 року незаконним.

В апеляційній скарзі ПП «Автотранском» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову.

Зазначає, що 21 січня 2014 року Червонозаводським районним судом м. Харкова вже було ухвалено рішення, яким відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні позову до цих же відповідачів. Вирішення питання про відмову у призначенні матеріального забезпечення при знаходженні потерпілого у стані алкогольного спяніння належить до виключної компетенції комісії із соціального страхування, що і було вирішено на підприємстві. Позивач не має права на отримання допомоги у звязку із захворювання або травмою, що стались внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного спяніння або дій, повязаних з таким спянінням.

В апеляційній скарзі Львівське обласне відділення ФССзТВП просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у стягненні з Фонду 14962,00грн.

Зазначає, що виконавча дирекція як субєкт, який здійснює владні управлінські функції, може бути відповідачем лише у справах адміністративної юрисдикції.

Виплату матеріального забезпечення безпосередньо застрахованій особі Фонд не здійснює. Дану виплату проводить роботодавець (страхувальник) ПП «Автотранском» шляхом включенням сум матеріального забезпечення в заяву-розрахунок, яка подається до органів Фонду і на підставі яких Фонд проводить фінансування страхувальника.

З такою заявою-розрахунком про фінансування даних виплат «ПП «Автотранском» не зверталось.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг вважає, що скарги підлягають задоволенню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд зясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 працював в ПП «Автотранском» на посаді водія в Автоколоні №9, що підтверджується наказом №136-п від 03.09.2012 року та копією трудової книжки (а.с.6-7, 125).

07 жовтня 2012 року близько 23-30 годин на ОСОБА_3 був скоєний наїзд ОСОБА_4, який керував автомобілем «ВАЗ 2101».

В результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, що призвело до тривалого розладу його здоровя.

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі на 1 рік. Цивільний позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 11558,62грн. (а.с.27).

Вироком встановлено, що 07 жовтня 2012 року біля 23-30 годин ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який рухався по обочині проїжджої частини в напрямку вул. Озерної м. Харкова, у попутному з ним напрямку. Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, які у своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоровя.

Відповідно до листків непрацездатності № 808051, № 709664, № 621036, № 812124, № 812660, № 812654, 808051, № 808051, № 981137 (а.с.8-11 ) ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в Харківській клінічній лікарні з 08.10.2012 року до 25.10.2012 року, з 22.11.2012 року по 04.12.2012 року, з 19.06.2013 року до 01.07.2013 року та на амбулаторному лікуванні з 26.10.2012 року до 21.11.2012 року, з 05.12.2012 року до 25.02.2013 року. Згідно з листком непрацездатності №812654, виданим 26.01.2013 року, 26.02.2013 року ОСОБА_3 встановлено 3 групу інвалідності.

Правові організації та фінансові основи загальнообовязкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у звязку з вагітністю та пологами, у разі смерті, а також надання послуг із санаторно-курортного лікування та оздоровлення застрахованим особам та членам їх сімей визначав Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18 січня 2001 року №2240 в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (надалі Закон).

Пункт 1 ч.1 ст.35 Закону передбачає, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком на виробництві.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону, допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не повязаної з нещасним випадком па виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших пяти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 37 Закону, допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах: 60 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж до пяти років; 80 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від пяти до восьми років; 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років.

Частиною 3 статті 50 Закону встановлено, що рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, яке затверджується правлінням Фонду.

Підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності визначені в ст.36 Закону. Зокрема ч. 5 цієї статті встановлено, що допомога по тимчасовій непрацездатності не надається у разі тимчасової непрацездатності у зв'язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або дій, пов'язаних з таким сп'янінням.

Таким чином, вирішення питання про наявність причинно-наслідкового звязку між спянінням та травмуванням належало виключно до повноважень комісії із соціального страхування.

Судом встановлено, що під час ДТП, яка мала місце 07 жовтня 2012 року позивач знаходився у стані алкогольного спяніння.

Відповідно до протоколу засідання комісії із соціального страхування ПП «Автотранском» від 26.10.2012року, яка розглядала звернення та документи про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг застрахованим особам, комісія вирішила, що у звязку з виявленням у крові ОСОБА_3 вмісту етилового спирту в розмірі 2,453% допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_3 не надавати. Продовжені по даному факту листки непрацездатності не оплачувати (а.с.158).

Абзацом 1, 2 ч.1 ст.21 Закону передбачено порядок фінансування Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності страхувальників та інших отримувачів страхових коштів, а саме - фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду; підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Тобто, дану виплату проводить роботодавець (страхувальник) ПП «Автотранском» шляхом включення сум матеріального забезпечення в заяву-розрахунок, яка подається до органів Фонду і на підставі яких Фонд проводить фінансування страхувальника.

Висновок суду про те, що комісія при призначенні матеріального забезпечення особі, з якою стався такий випадок, зобовязана була керуватися висновками органу досудового розслідування є помилковим.

При ухваленні вироку судом вирішувалося питання наявності чи відсутності в діях саме ОСОБА_5 порушень Правил дорожнього руху, які спричинили потерпілому тілесні ушкодження, а не дії потерпілого.

Що стосується доводів Фонду, що спір з їх участю підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, то колегія виходить з п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» яким розяснено, що відповідно до положень розділів I і II зазначеного Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не здійснює владні управлінські функції, тому з урахуванням наведеного та враховуючи суб'єктний склад сторін такі спори підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, позивач не має права на отримання допомоги по тимчасовій втраті працездатності, т.я. тимчасова непрацездатність виникла у звязку із травмою, що сталась внаслідок алкогольного спяніння.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 підприємства «Автотранском» - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 червня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 підприємства «Автотранском» в особі Автоколони № 9, ОСОБА_2 обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення матеріальної допомоги з тимчасової втрати працездатності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: