АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

судді-доповідача - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: Дячук І.М.

за участю:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 та просила визнати спільним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 набутим під час шлюбу наступне майно:

1/2 частини квартири АДРЕСА_1 вартістю 400000 гривень;

квартира АДРЕСА_1 вартістю 700000 гривень;

1/2 частина будинку АДРЕСА_7, вартістю 800000 гривень.

1/2 частина нежитлового приміщення №23/2 секція 5 в будинку АДРЕСА_5, вартістю 783000 гривень.

1/2 частина нежитлового приміщення №23/4 секція 5 в будинку АДРЕСА_5, вартістю 620000 гривень.

нежитлове приміщення №23/5 секція 5 в будинку АДРЕСА_5, вартістю 800000гривень.

1/2 частина нежитлового приміщення №23/3 секція 5 в будинку АДРЕСА_5, вартістю 700000 гривень.

Справа № 759/4125/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11290/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Величко Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

квартира АДРЕСА_2, вартістю 800000 гривень.

Автомобіль Mercedes-Benz тип S 550 легковий седан-В, 2007 року випуску вартістю 700000 гривень.

Автомобіль Lexus тип GX легковий універсал , 2006 року випуску вартістю 600000 гривень.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на наступне майно:

квартиру АДРЕСА_1. Загальна площа вказаної квартири складає 43,1 кв.м житлова 15 кв.м. Вказана квартира зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 09, номер запису про право власності 13145123, вартістю700000 гривень.

1/2 частина квартири АДРЕСА_3. Загальна площа вказаної квартири складає 54,7 кв.м житлова 30,4 кв.м. Вказана квартира зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, вартістю 400000 гривень.

нежитлове приміщення №23/5 секція 5 в будинку АДРЕСА_5. Загальна площа вказаного приміщення складає 42,3 кв.м. Вказане приміщення зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, номер запису про право власності 9697269, вартістю 800000 гривень.

Автомобіль Lexus тип GX легковий універсал, 2006 року випуску бежевого кольору, кузов НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 600000 гривень.

В порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя припинити право власності ОСОБА_7 на частину майна, яке виділено ОСОБА_2

ОСОБА_4 виділити наступне майно:

1/2 частина будинку АДРЕСА_7. Загальна площа вказаної будівлі складає 30,0 кв.м житлова 15 кв.м. Вказана частина будинку зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 89, номер запису про право власності 12024060, вартістю 800000 гривень.

1/2 частина нежитлового приміщення №23/2 секція 5 в будинку АДРЕСА_5. Загальна площа вказаного приміщення складає 59,5 кв.м. Вказане приміщення зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00,номер запису про право власності 9698874, вартістю 783000 гривень.

1/2 частина нежитлового приміщення №23/4 секція 5 в будинку АДРЕСА_5. Загальна площа вказаного приміщення складає 46,7 кв.м Вказане приміщення зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, номер запису про право власності 9698672, вартістю 620000 гривень.

1/2 частина нежитлового приміщення №23/3 секція 5 в будинку АДРЕСА_5. Загальна площа вказаного приміщення складає 52,7 кв.м. Вказане приміщення зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00, номер запису про право власності 9696959, вартістю 700000 гривень, квартира АДРЕСА_4. Загальна площа вказаної квартири складає 94,4 кв.м житлова 17,5 кв.м. Вказана квартира зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 24, номер запису про право власності 7378575, вартістю 800000 гривень.

Автомобіль Mercedes-Benz тип S 550 легковий седан-В, 2007 року випуску чорного кольору, кузов НОМЕР_5 реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю700000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму перевищення вартості в частині майна в сумі 951 500 грн.,судовий збір в сумі 4 800 грн.

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 та просив:

Визнати недійсним свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею (кв.м): 184,20, реєстраційний номер 33058598, яке було видано на ім'я ОСОБА_5

Визнати недійсним договір дарування на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею (кв.м): 184,20, реєстраційний номер 33058598, укладений 06.07.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Постановити рішення, яким визнати спільним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 набутим під час шлюбу наступне майно:

житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею (кв.м): 184,20, реєстраційний номер 33058598;

автомобіль Mercedes-Benz тип Е320 легковий седан-В, 2003 року випуску сірого кольору, кузов НОМЕР_6 реєстраційний номер НОМЕР_3 вартістю 400000 грн.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на:

1/4 частини будинку АДРЕСА_7, загальною площею 30,00 кв.м. житловою 15 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 89, номер запису про право власності 12024060.

1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 184,20 кв.м., житловою 79, 10 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 33058598.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на:

1/4 частини будинку АДРЕСА_7, загальною площею 30,0 кв.м. житловою 15 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 89, номер запису про право власності 12024060.

1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 184,20 кв.м., житловою 79, 10 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 33058598.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості належної йому частки автомобіля Mercedes-Benz тип Е320 легковий седан-В, 2003 року випуску, сірого кольору, кузов НОМЕР_6, реєстраційний номер НОМЕР_3 в сумі 200000,00 (двісті тисяч) грн. Вирішити питання про судові витрати.

Також ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на будинок за адресою: АДРЕСА_6 та проведення будь-яких угод по його відчуженню.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.09.2017 заяву задоволено. Накладено арешт на будинок за адресою:АДРЕСА_6, до вступу рішення у справі в законну силу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що майно, на яке накладене арешт, не є предметом спору первісного позову, а зустрічний позов не було прийнято до спільного розгляду. Вказала, що майно було подароване ОСОБА_2, а тому не може бути предметом спільної сумісної власності подружжя.

В судове засідання відповідач не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи. На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки існує ризик, що відповідачі в подальшому можуть здійснити будь-яким чином відчуження квартир, що унеможливить виконання рішення суду у справі.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, у спосіб накладення арешту на майно.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що накладення арешту на майно застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору, наприклад укладати договір, проводити платежі, передавати майно. При цьому такий спосіб забезпечення позовних вимог може бути застосований судом не в будь-якому випадку, а лише при існуванні реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення майнового позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Звертаючись до суду, заявник належним чином вказав причини, у зв'язку із якими необхідно вжити заходи забезпечення позову та обґрунтував існуванням реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що предметом судового розгляду є майновий спір щодо поділу майна подружжя.

Враховуючи те, що спірне майно може бути відчужене на момент виконання рішення, тому наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також заходи щодо забезпечення позову, спрямовані на запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які можуть придбати та не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, колегія суддів визнає законними й належно мотивованими висновки районного суду про наявність підстав до вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що майно, на яке накладено арешт, не є спільною сумісною власністю подружжя не можуть бути підставою для зміни або скасування ухвали суду, оскільки дане питання буде вирішуватись під час розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Таким чином, ОСОБА_2 не позбавлена можливості звернення до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав щодо забезпечення позову не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Отже, ухвала суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303,304,312,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк