АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/5386/16-ц
Провадження № 22-ц/792/726/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Талалай О.І.,

суддів: Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретарі Лапко Ю.В., Рижак О.В.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника ПАТ «СК «Країна» ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 і Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

04 березня 2016 року ОСОБА_5, звертаючись до суду з вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначав, що 19 жовтня 2015 року близько 08 год. 20 хв. на перехресті вул. ОСОБА_6 та вул. Т.Шевченка у м. Хмельницькому сталася дорожньо-транспортна пригода. Водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1 під час здійснення повороту праворуч з вул. ОСОБА_6 на вул. ОСОБА_7 в порушення п.п.13.1 Правил дорожнього руху України не дотримався безпечної дистанції і допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під його керуванням. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. По вині відповідача, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ПАТ «СК «Країна», йому заподіяно матеріальну шкоду у сумі 26909 грн 12 коп, що підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи від 29 вересня 2016 року. Тому, позивач просив на відшкодування шкоди стягнути із ПАТ «СК «Країна» 21631 грн 12 коп і з ОСОБА_1 5278 грн 61 коп (величина втрати товарної вартості автомобіля).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «СК «Країна» на користь ОСОБА_5 страхове відшкодування у розмірі 21631 грн 12 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 збитки, завдані втратою товарної вартості автомобіля, у сумі 5278 грн 61 коп. Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з нього коштів на відшкодування шкоди, в апеляційній скарзі просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на незаконність рішення суду. Суд не взяв до уваги, що доказів його вини у вчиненні ДТП не надано. Підстав, для звільнення ОСОБА_5 від доказування його вини та причинно-наслідкового звязку між вчиненими ним діями і заподіянням шкоди немає. Правом на заявлення клопотання про призначення автотехнічної експертизи ОСОБА_5 не скористався.

ПАТ «СК «Країна», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові до ПАТ «СК «Країна». Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд не застосував ст.ст. 6, 22, 32, 35, 36, 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 990, 991 ЦК України. Судом не взято до уваги те, що не надано доказів вини відповідача у заподіянні шкоди і що позивачем не була подана до страхової компанії заява про виплату страхового відшкодування. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його.

У засіданні апеляційного суду представники ОСОБА_1 і ПАТ «СК «Країна» апеляційні скарги підтримали. Представник ОСОБА_5 визнав апеляції не обґрунтованими у повному обсязі. Інші особи, які беруть участь у справі не зявилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

Апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції правильно встановлено, що 19 жовтня 2015 року близько 08 год. 20 хв. на перехресті вул. ОСОБА_6 та вул. Т.Шевченка у м. Хмельницькому сталася дорожньо-транспортна пригода. Під час керування автомобілем НОМЕР_1 ОСОБА_1 при здійсненні повороту праворуч з вул. ОСОБА_6 на вул. ОСОБА_7 в порушення п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України не дотримався безпечної дистанції і допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, що рухався попереду і також здійснював поворот праворуч з вул. ОСОБА_6 на вул. Т.Шевченка В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 07 грудня 2015 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України, відносно ОСОБА_5 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не притягувався.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1 була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Країна» відповідно до страхового поліса АЕ/5287927 від 17 вересня 2015 року.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи №028/07/2016 від 29 вересня 2016 року вартість матеріального збитку, виходячи зі стану пошкоджень під час ДТП автомобіля «Peugeot 301» 1.6D, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 та необхідного обєму і характеру відновлювального ремонту, які визначені при огляді, в цінах станом на 04 серпня 2016 року складає 26909 грн 73 коп, у тому числі величина втрати товарної вартості транспортного засобу 5278 грн 61 коп.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

При задоволенні позову суд обґрунтовано виходив з того, що дії водія ОСОБА_1 перебувають у причинному звязку із заподіянням шкоди позивачеві. Доказів заподіяння шкоди не з його вини ОСОБА_1 не надав.

Висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

Вина відповідача в порушенні п.п. 13.1 Правил дорожнього руху і скоєнні ДТП підтверджується дослідженими судом матеріалами справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України, щодо ОСОБА_5, а саме: схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями ОСОБА_5 і ОСОБА_1 від 19 жовтня 2015 року.

Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п.п. 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306).

У відповідності до ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У правовідносинах з відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди, її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач.

Сторонам у суді першої інстанції та в апеляційному суді розяснювалося право на заявлення клопотання про призначення у справі експертизи. Проте, таким правом вони скористалися.

При таких обставинах, давши належну оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, суд обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, суд при вирішенні спору, виходив з положень ст. 1188 ЦК України, проте в рішенні послався лише на ч.1 ст. 1166, ч. 2 і ч.5 ст. 1187 ЦК України, які визначають загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду та відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Однак, це не призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В силу ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-ІV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних відносин, далі Закон № 1961-ІV) визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону № 1961-ІV).

Відповідно до п. 32.7 ст. 32 цього Закону страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про стягнення з ПАТ «СК «Країна» відшкодування у розмірі відновлювального ремонту транспортного засобу у сумі 21631 грн 12 коп та з ОСОБА_1 у розмірі величини втрати товарної вартості транспортного засобу у сумі 5278 грн 61 коп.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 04 червня 2014 року у справі №6-49цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Доводи апеляційних скарг не містять посилання на докази, які б впливали на законність рішення суду та спростовували його висновок.

Посилання ПАТ «СК «Країна» в апеляції на те, що позивачем не була подана до страхової компанії заява про виплату страхового відшкодування є безпідставними.

Як вбачається із листа ПАТ «СК «Країна» № 2025 від 30 березня 2016 року (а.с. 134), адресованого ОСОБА_5, страхова компанія надає йому відповідь на повідомлення потерпілої особи за вх. №5791 від 29 грудня 2015 року про дорожньо-транспортну пригоду, в якому зазначає, що для прийняття рішення за заявленим випадком необхідно надати копію постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності особи, винної в настанні ДТП, яка сталася 19 жовтня 2015 року.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий/підпис/ ОСОБА_8

Суддя/підпис/ ОСОБА_9

Суддя /підпис/ ОСОБА_10

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції ОСОБА_11 Провадження: № 22-ц/792/726/17

Доповідач Талалай О.І. Категорія 30, 34