233 № 233/1894/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
08 червня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартишева Т. О.
за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,
позивача -
відповідача -
представника органу опіки та піклування
Слов*янської міської ради -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Слов*янської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини за межі України та на територію, тимчасово непідконтрольну українській владі, без згоди та супроводу матері, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2,особа - Орган опіки та піклування Слов*янської міської ради, в якому з врахуванням уточнень зазначив, що перебував у зареєстрвоаному шлюбі із ОСОБА_2 з 31 січня 2004 року по 10 грудня 2010 року, шлюб розірвано згідно рішення Дебальцевського міського суду Донецької області від 30 листопада 2010 року, що набрало законної сили 10 грудня 2010 року. Від шлюбу з відповідачкою вони мають дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає із позивачем на підставі визначеного місця проживання дитини згідно рішення Дебальцевського міського суду Донецької області від 21 травня 2012 року, яке набрало законної сили 25 липня 2012 року. На даний час позивач як особа внутрішньо переміщена особа з району проведення антитерористичної операції, м. Дебальцеве Донецької області, з дитиною проживає за адресою: АДРЕСА_4. З часу розірвання шлюбу відповідачка участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком сина не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає, взагалі не підтримуючи зв*язку із позивачем, який утримує та належним чином піклується про здоров*я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Зазначив, що у м. Дебальцеве Донецької області залишились його родичі, які потребують піклування, та нерухоме майно (квартира), за якою треба наглядати, у зв*язку з чим він має необхідність час від часу перетинати лінію розмежування, та оскільки він не має на кого залишити свого сина, він повинен його брати із собою. Позивач просить надати його неповнолітній дитині дозвіл на виїзд на тимчасово неконтрольовану територію Украни (зону проведення АТО) без згоди та супроводу матері - відповідачки у справі, для відвідування дому та родичів, а також до родичів на територію Російської Федерації у його супроводі строком на трироки.
В судове засідання позивач не з*явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримує позов, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 62); зазначив, що на території Російської Федерації має рідних по лінії матері - ОСОБА_4, що доводяться йому двоюрідними та троюрідними братами і сестрами та проживають у Белінському районі Пензенської області, с. Кукарки, та їх позивач бажає відвідати разом із дитиною.
Відповідачка в судове засідання не з*явилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином у порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України шляхом публікації оголошення у пресі (а.с. 61). За таких обставин зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник органу опіки та піклування Слов*янської міської ради у судове засідання не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не підтримав позовні вимоги в частині надання дозволу на виїзд дитини ОСОБА_3, 2004 р.н., на тимчасово неконтрольовану територію без згоди матері строком на три роки, що може створити загрозу для життя і здоров*я дитини, наражати її на небезпеку; в іншій частині позовних вимог просив винести рішення на розсуд суду (а.с. 56)
Заслухавши пояснення позивача, з*ясувавши позицію представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти на відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6-8), та відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9-10), перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 січня 2004 року (а.с. 7), який було розірвано рішенням Дебальцевського міського суду Донецької області від 30 листопада 2010 року, що набрало законної сили 10 грудня 2010 року, відмітка про розірвання шлюбу внесена до паспорту позивача ОСОБА_1 (а.с. 7).
Сторони по справі є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 (а.с. 11).
Відповідно до рішення Дебальцевського міського суду Донецької області у справі № 2-20 2012р. від 21 травня 2012 року, яке набрало законної сили 25 липня 2012 року (а.с. 12-15), визначено місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, з батьком - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3
Позивач ОСОБА_1 разом із дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, згідно довідки УСЗН Слов*янської міської ради від 21 березня 2016 року № НОМЕР_1 (а.с. 8) взяті на облік як внутрішньо переміщені особи з АДРЕСА_5; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 (а.с. 8 зворот), що також підтверджується довідкою № 63 про склад сім*ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданою виконкомом Святогірської міської ради 13 квітня 2017 року (а.с. 19).
ОСОБА_3 станом на 14 квітня 2017 року навчається у 7-му класі Святогірської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Слов*янської міської ради Донецької області (а.с. 18).
Як вбачається з характеристики ОСОБА_3 наданої адміністрацією Святогірської ЗОШ І-ІІІ ступенів Слов*янської міської ради (а.с. 16) ОСОБА_3 навчається у Святогірській школі з 2014 року, разом із батьком він переїхав із м. Дебальцеве у зв*язку із воєнними діями, зараз родина проживає в Святогірській Свято-Успенській Лаврі. ОСОБА_7 не цікавиться хлопцем, тому вихованням сина займається батько ОСОБА_1 Хлопець спокійний, врівноважений, адекватно реагує на критику, шкідливих звичок не має. З основних предметів має бали середнього та низького рівня, інтересу до навчання не проявляє, але пропусків занять без поважних причин не має. В класному колективі стосунки доброзичливі, має друзів, виконує суспільні доручення. Улюблене заняття - риболовля, особливо разом із батьком. У ОСОБА_1 з ним гарні, довірливі стосунки. Батько регулярно спілкується з класним керівником, учителями-предметниками щодо успіхів сина у навчанні, контролює виконання домашніх завдань, проводить з хлопцем достатньо часу.
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Слов*янська" (а.с. 17) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, наглядається в амбулаторії з 15 серпня 2014 року, отримує амбулаторну медичну допомогу, загальний стан здоров*я - задовільний.
Позивачеві на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 серпня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дебальцівського МНО Бережним Д.О. за р/№ 1428, зареєстрованого у КП Єнакіївської міської ради "Єнакіївське міське БТІ" 23 серпня 2011 року р/№ 406, кн. 55 (а.с. 21-22, 24) на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів № 10219069 від 04 серпня 2011 року (а.с. 23).
Крім того, позивач має матір (а.с. 63) - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка згідно даних паспорту зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 25), відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія 10 ААБ № 048467 (а.с. 29) є інвалідом І групи "А" з 31 січня 2011 року від загального захворювання безстроково, за висновком про умови та характер праці потребує постійного стороннього догляду та допомоги (а.с. 29).
Квартира АДРЕСА_2 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 2001 року, виданого комісією по приватизації житлового фонду при Дебальцевському відділенні Донецької залізниці, зареєстрованого у Єнакієвському міському БТІ за р/№ 406, кн. 47 (а.с. 27), належить на праві власності ОСОБА_9, ОСОБА_4 по 1/2 частці кожному; ОСОБА_9 помер у м. Дебальцеве 28 жовтня 2013 року (а.с. 28, 28 зворот); 08 квітня 2014 року щодо майна померлого ОСОБА_9 Дебальцівською ДНК зареєстровано спадкову справу № 84/2014, номер у спадковому реєстрі 55953469.
Згідно письмових пояснень позивача (а.с. 62) що на території Російської Федерації має рідних по лінії матері - ОСОБА_4, що доводяться йому двоюрідними та троюрідними братами і сестрами та проживають у Белінському районі Пензенської області, с. Кукарки, та їх позивач бажає відвідати разом із дитиною.
Відповідно до копії заяви від 17 червня 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Дебальцівського МНО Бережним Д.О., р/№ 913 (а.с. 20), ОСОБА_2 давала згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Російської Федерації, Туреччини та Єгипту її сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі ОСОБА_1 в період з 17 червня 2014 року по 17 червня 2015 року. У теперішній час, за даними позову, відповідачка зв*язку з позивачем не підтримує.
Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.
Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок оформлення документів для виїзду громадян України за кордон визначається Законом України "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України", який у статті 4 передбачає, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. У клопотанні зазначаються відомості про дитину. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно з п.2 Правил перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадян України, які не досягли 16-річного віку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року виїзд за межі України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Пунктом 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.
Згідно із пунктом 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого Наказом №222ог від 14 квітня 2017 року в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57.
Згідно із частинами 1 і 3 статті 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини.
Позивач просив надати дозвіл його неповнолітній дитині на виїзд на тимчасово неконтрольовану територію Украни (зону проведення АТО) без згоди та супроводу матері - відповідачки у справі, для відвідування домівки та родичів, а також до родичів на територію Російської Федерації у його супроводі строком на трироки.
Орган опіки та піклування Слов*янської міської ради згідно заяви до суду від 18 травня 2017 року за вих. № 29/01-923 (а.с. 54, 56), залишив на розсуд суду прийняття рішення щодо позовних вимог ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон України без згоди та супроводу матері, при цьому вважав що багаторазові перетинання лінії зіткнення створюватимуть загрозу для життя і здоров*я дитини, наражатимуть її на небезпеку, що є неприпустимим та надання такого дозволу на виїзд дитини суперечитиме ст. 3 Конвенції "Про права дітей", в якій зазначено, що держава забезпечує дитині захист та піклування, тож позовні вимоги в цій частині не підтримав.
Суд не погоджується з думкою представника третьої особи щодо позовних вимог в частині надання ОСОБА_3, 2004 р.н., дозволу на виїзд на тимчасово неконтрольовану територію України без згоди та супроводу матері, оскільки виходячи із встановлених фактів та наданих доказів, враховуючи вимоги закону, вважає, що позивач, як батько дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і на самозахист своєї дитини.
Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо надання дитині ОСОБА_3, 2004 р.н., дозволу на виїзд за кордон для відвідування родичів та на в*їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію (зону проведення АТО) у м. Дебальцеве Донецької області для відвідування дому та близьких родичів на термін від дня набрання рішенням суду законної сили по 08 червня 2020 року у супроводі батька без згоди та супроводу матері як таких, що ґрунтуються на законі та узгоджуються із батьківськими правами та обов*язками, покладеними на позивача як на батька.
Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачу на виїзд/в*їзд його дитини у м. Дебальцеве Донецької області, де вони зареєстровані, суд враховує ті обставини, що на території, яка тимчасово непідконтрольна державі Україна, знаходиться житло позивача, його близькі родичі і вони не можуть бути позбавлені права на підтримання родинних відносин.
В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати, пов*язані із сплатою судового збору (а.с. 1).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 80, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Надати громадянину України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1(свідоцтво про народження серія НОМЕР_4, РНОКПП НОМЕР_2) дозвіл на в*їзд/виїзд на тимчасово неконтрольовану територію (зону проведення АТО) у м. Дебальцеве Донецької області, а також за межі України до Російської Федерації на термін від дня набрання рішенням суду законної сили по 08 червня 2020 року у супроводі батька - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, без згоди та супроводу матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, РНОКПП НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 08 червня 2017 року. Повний текст рішення суду виготовлений 12 червня 2017 року.

Суддя