Справа № 186/277/17
Номер провадження № 2/0186/208/17
14 червня 2017 року м.Першотравенськ Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої - судді Янжули С. А.
при секретарі Лиман Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду, стягнення індексу інфляції та три процента річних за порушення грошового зобов'язання,
В С Т А Н О В И В:
28 лютого 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду, стягнення індексу інфляції та три процента річних за порушення грошового зобов'язання.
В обґрунтування позову зазначила, що з 20 липня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб між ними розірвано рішенням Першотравенського міського суду від 24 грудня 2012 року. Додатковим рішенням суду від 22 лютого 2013 року після розірвання шлюбу змінено прізвище на ОСОБА_3. 14 серпня 2014 року зареєструвала новий шлюб і її прізвище на даний час ОСОБА_1. 27 лютого 2013 року Першотравенський міський суд ухвалив рішення в справі №0430/1340/2012 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя, яким стягнув з відповідача ОСОБА_2 на її користь компенсацію за належну їй 1/2 частину автомобіля Mitsubishi Lancer 2005 року випуску в розмірі 27 662,00 гривень. Рішення суду набрало законної сили 12 березня 2013 року. На виконання рішення суду 28 березня 2013 року вона отримала виконавчий лист і звернула його до виконання. Однак, по теперішній час відповідач не виконав рішення суду.
Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором чи законом.
Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За період часу з 01 січня 2014 року по 01 січня 2017 року, тобто в межах позовної давності, з відповідача підлягає стягненню сума інфляції - 27 987,15 гривень, з наступного розрахунку.
Індекс інфляції за 2014 рік - 124,9%, сума заборгованості - 27 662 гривень, сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції - 34 549,84 грн (27 662 грн х 124,9%).
Індекс інфляції за 2015 рік - 143,3%, сума заборгованості - 34 549,84 гривень, сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції - 49 509,92 грн (34 549,84 грн х 143,3%).
Індекс інфляції за 2016 рік - 112,4%, сума заборгованості - 49 509,92 гривень, сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції - 55 649,15 грн (49 509,92 грн х 112,4%).
Всього сума інфляції становить: 55 649,15 гривень (сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції станом на 01 січня 2017 року) - 27 662 гривень (сума заборгованості за рішенням суду) = 27 987,15 гривень.
За період з 01 січня 2014 року по 01 січня 2017 року (в межах строку позовної давності) три проценти річних від суми заборгованості становить - 2 489,58 гривень (27 662 гривень - сума заборгованості х 9% - три проценти за три роки).
Просить суд поновити їй строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки виконавчий лист про стягнення з відповідача вартості 1/2 частини автомобіля в сумі 27 662 гривень, знаходився на виконанні в ВДВС Першотравенського ГТУЮ, вона сподівалася, що за виконавчим документом з ОСОБА_2 буде стягнута компенсація, а також він обіцяв, що сплатить суму боргу. Оскільки минув строк, а відповідач так і не сплатив компенсацію, вона звернулася до суду. Просить визнати причину пропуску строку позовної давності поважною, стягнути з відповідача на її користь 27 987,15 гривень інфляції та три відсотки річних в розмірі 2 489,58 гривень за період з 01 січня 2014 року по 01 січня 2017 року, стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.
Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовільнити в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомляв. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Враховуючи вимогист.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи , приходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підставах.
Так, в судовому засіданні було встановлено, що 20 липня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Змінено прізвище дружини після реєстрації шлюбу на Лихо.
Згідно рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2012 року шлюб між сторонами розірвано, додатковим рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2013 року змінено прізвище дружини після розірвання шлюбу на дошлюбне - ОСОБА_3.
Копією свідоцтва про шлюб І-КИ №285980 від 14 серпня 2014 року підтверджується, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 14 серпня 2014 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу змінено на ОСОБА_5.
Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2013 року підтверджується, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто компенсацію за належну їй 1/2 частину автомобіля MITSUBISHI LANCER 2005 року випуску, кузов JMBNCS3A5U019175, двигун 4G18GM3033, в розмірі 27 662, 00 гривень, судовий збір в розмірі 276,62 гривень, а всього стягнуто 27 938,62 гривень.
Рішення суду набрало законної сили 12 березня 2013 року.

28 березня 2013 року було видано виконавчий лист №0430/1340/2012, який 23 січня 2015 року звернуто до примусового виконання.

26 січня 2015 року державним виконавцем ВДВС Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного рішення суду.

16 серпня 2016 року виконавчий лист було повернуто стягувачу в зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, що підтверджується інформацією з ВП-спецрозділ №46200333 від 16 травня 2017 року.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).

На підставі ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.5 ст.267 цього ж Кодексу якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Так як позивачка своєчасно звернула виконавчий лист до примусового виконання, вважала та сподівалася, що рішення суду буде виконане ВДВС, однак виконавчий лист було повернуто їй 16 серпня 2016 року в зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, що змусило її звернутися з даним позовом до суду, суд вважає за можливе визнати причини пропущення позовної давності поважними і порушене право підлеглим захисту.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з положеннями ч. 1ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошових коштів.

Правила статті 625 Цивільного кодексу України розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання, а також незалежно від того, чи передбачена сплата грошей в готівковій чи в безготівковій формі. Частина 1 коментованої статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 Цивільного кодексу України). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний буде відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до суду та розгляду справи відповідач не виконав рішення суду про стягнення з нього на користь позивачки компенсації за належну їй 1/2 частину автомобіля MITSUBISHI LANCER 2005 року випуску, кузов JMBNCS3A5U019175, двигун 4G18GM3033, в розмірі 27 662, 00 гривень, чим порушує законні права та інтереси позивачки.

Судовим рішенням від 27 лютого 2013 року було стягнуто 27 662,00 гривень, період заборгованості за якими становить з 01 січня 2014 року по 01 січня 2017 року (в межах строку позовної давності).

Позивачка просить стягнути індекс інфляції за цей період.

Індекс інфляції за 2014 рік - 124,9%, сума заборгованості - 27 662 гривень, сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції - 34 549,84 грн (27 662 грн х 124,9%).

Індекс інфляції за 2015 рік - 143,3%, сума заборгованості - 34 549,84 гривень, сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції - 49 509,92 грн (34 549,84 грн х 143,3%).

Індекс інфляції за 2016 рік - 112,4%, сума заборгованості - 49 509,92 гривень, сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції - 55 649,15 грн (49 509,92 грн х 112,4%).

Всього сума інфляції становить: 55 649,15 гривень (сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції станом на 01 січня 2017 року) - 27 662 гривень (сума заборгованості за рішенням суду) = 27 987,15 гривень.

Розрахунок 3% річних за період з 01 січня 2014 року по 01 січня 2017 року (1097 днів)

27 662,00 гривень : 100% х 3% : 365 (днів в році) х 1097 (усього прострочених днів) = 2 494,13 гривень.

З урахуванням викладеного суд приходить до обґрунтованого висновку, що стягненню підлягають:

27 987,15 гривень + 2 494,13 гривень = 30 481,28 гривень.

Згідно вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Отже, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати, сплачені нею при подачі позову до суду, у вигляді судового збору в розмірі 640,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 131, 137, 212, 224-226 ЦПК, ст.ст.257,625 ЦК України, - суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду, стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних за порушення грошового зобов'язання задовільнити.

ОСОБА_1 продовжити строк звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних за порушення грошового зобов'язання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 27 987,15 гривень - суму інфляції, 2 494,13 гривень - три проценти річних від простроченої суми за період з 01 січня 2014 року по 01 січня 2017 року, а всього стягнути: 30 481 (тридцять тисяч чотириста вісімдесят одну) гривню 28 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 (шестиста сорока) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_6