АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Мазурик О.Ф.,
при секретаріПотапьонок К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року

У справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини Олександрівна, Приватне акціонерне товариство «Технологічна аграрна компанія об'єднана» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. /т. 2 а.с. 102-105/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема не встановлено та не перевірено наявності безспірної заборгованості, що є обов'язковою умовою для вчинення виконавчого напису нотаріуса, оскільки суми у вимозі про погашення заборгованості, надісланій на його адресу, у постанові державного виконавця та у вимогах позову щодо іншого поручителя ПрАТ «ТАКО» у цих самих правовідносинах - різні. Вказував на те, що належним доказом наявності заборгованості є первинні документи - платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо / правова позиція ВССУ від 15.06.2011 р. №6- 4882св11/. Крім того, вказував, що при здійсненні виконавчого напису нотаріуса, останнім було порушено ч. 3 ст. 47 Конституції України про те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону чи рішення суду. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

№ справи 761/24737/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2349/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 23 квітня 2007р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ЗАТ «Технологічна Аграрна компанія» була укладена генеральна кредитна угода № 010/14/055, відповідно до п. 1.1., 1.2. цієї угоди відповідач надав ЗАТ «Технологічна Аграрна Компанія» кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених в угоді та кредитних договорах її рамках, загальний розмір яких не може перевищувати 25250000,0 грн. зі строком користування кредитними коштами до 31 березня 2008р. (а.с.11-15 т. 1). В подальшому було укладено ряд додаткових угод до генеральної кредитної угоди.

07 червня 2013р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана» було укладено кредитний договір № 010/Р1-01-00-3-0/68 до генеральної кредитної угоди № 010/14/055 від 23 квітня 2007р., відповідно до п. 1.1., 1.2. цього договору відповідач надав ПАТ «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана» кредит в формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 1740000,00 дол. США, останній же у свою чергу зобов'язався використати його за цільовим призначенням, виконати усі обов'язки, що витікають із умов договору, і здійснити повне погашення заборгованості у межах строку кредиту - кінцевий термін погашення 21 квітня 2014р. (а.с.124-140 т. 1). В подальшому було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору.

У забезпечення своєчасного виконання зобов'язань за вищезазначеною генеральною кредитною угодою та кредитним договором між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_10 було укладено іпотечний договір № 12/14/942 від 27 липня 2010р., за яким іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку об'єкти нерухомості: квартиру АДРЕСА_1.

В подальшому, 29 березня, 15 червня 2011р. та 27 травня 2013р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_10 були укладені договори про внесення змін, відповідно № 12/14/942/1, №12/14/942/2, № 12/14/942/3 до іпотечного договору № 12/14/942 (а.с.161 - 163 т. 1).

30 липня 2013р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_10 та ОСОБА_5 було укладено договір про заміну сторони та внесення змін до іпотечного договору № 12/14/942 від 27 липня 2010р., який укладено сторонами у зв'язку із відчуженням первісним іпотекодавцем (ОСОБА_12.) на користь нового іпотекодавця (ОСОБА_5.) нерухомого майна ( квартира АДРЕСА_1), що є предметом іпотечного договору, відповідно до договорів купівлі продажу від 30 липня 2013 р. за №№ 1405, 1406 (а.с.164 т. 1).

30 квітня 2015 р. нотаріусом було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався нормами ст. 88 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає вимоги до документів та вчинення виконавчого напису, положеннями Інструкції про вчинення нотаріальних дій.

Встановивши, що відповідачем були виконанні всі вимоги, які ставляться до заяви про вчинення виконавчого напису, передбачені положеннями п. 283 Інструкції, крім того, відповідачем було надано всі документи нотаріусу, відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. за № 1172 для одержання виконавчого напису, у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України належних і допустимих доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог, не надав, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо спірності суми заборгованості, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ним у повній мірі була надана оцінка судом першої інстанції.

Крім того, кредитором - уповноваженим представником стягувача - ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», для вчинення виконавчого напису на іпотечному договорі № 12/14/942, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І. 27 липня 2010 року та зареєстрований в реєстрі за №1879, за договорами про внесення змін до нього № 12/14/942/1 від 29.03.2011р., № 12/14/942/2 від 15.06.2011р., № 12/14/942/3 від 27.05.2013р. та договором про заміну сторони та внесення змін до іпотечного договору N 12/14/942, посвідченому 27.07.2010 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.Х., зареєстрованого в реєстрі за №1879, що посвідчений 30.07.2013р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І., за реєстровим N1783, була надана відповідна заява та всі передбачені законодавством України документи, що підтверджують безспірність заборгованості ПрАТ «ТАКО» перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», також додатково були подані меморіальні ордери, що підтверджуються факт наданий (видачі/перерахування) боржнику (ПрАТ «ТАКО») кредитних коштів, які останній зобов'язався повернути в строк, на умовах та згідно графіку встановленого кредитним договором з додатковими угодами, що були укладені між ПрАТ «ТАКО» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; розрахунок заборгованості із зазначенням строків за які стягуються кожна окрема сума.

Вказане підтверджується документами, що містяться у матеріалах справи. /т. 1 а.с.195-213/

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: