22-ц/775/743/2017(м)
Категорія 69 Головуючий у 1-й інстанції Ковтуненко О.В.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Баркова В.М., Биліна Т.І.

секретаря Брежнєва Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 27 вересня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3, заінтересована особа: Лівобережний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті особи у певний час,-

в с т а н о в и л а:

11 вересня 2017 року до суду із заявою звернулася ОСОБА_3, діюча від імені та в інтересах ОСОБА_2, просила встановити факт смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Аргун Чеченської Республіки Російської Федерації, який відбувся ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Луганськ Луганської області, причина смерті - гостре отруєння окисом вуглецю. В обґрунтування вказувала, що проживала з ОСОБА_4 однією сім'єю як чоловік і дружина. Родичів, які б мали змогу звернутись до суду з даною заявою, немає, адже він помер на тимчасово окупованій території у місті Луганськ . Факт смерті ОСОБА_4 підтверджується довідкою про причину смерті та остаточним свідоцтвом про смерть, які були видані за місцем смерті померлого, на території де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Тому вказані документи не створюють юридичних наслідків і з цих підстав їй було відмовлено у реєстрації смерті ОСОБА_4 Посилаючись на діюче законодавство та практику Європейського суду з прав людини, просила задовольнити заяву.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 вересня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та встановити факт смерті ОСОБА_4

Заявник ОСОБА_2 та представник зацікавленої особи Лівобережного району у місті Маріуполі ВДРАЦС в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу за відсутності осіб, що не з'явились.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено, що Лівобережним районним у місті Маріуполі ВДРАЦС були розглянуті подані заявником ОСОБА_2 документи для державної реєстрації смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Луганську Луганської області. Оскільки заявником для підтвердження факту смерті ОСОБА_4 було пред'явлено медичний документ, форма якого не відповідала формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», листом від 05 вересня 2017 року у проведенні державної реєстрації смерті відмовлено.

Відмовляючи у задоволені заяви про становлення факту смерті, суд першої інстанції виходив з того, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованої території України подається родичами померлого або їхніми представниками, водночас ОСОБА_2 будь-яких доказів наявності у неї права ініціювати вирішення даного питання в порядку, що встановлений ст.257-1 ЦПК України, не надала.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції в повній мірі відповідає наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупованою територією України є Автономна Республіка Крим та місто Севастополь.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085 «Про затвердження населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Луганськ віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади, у тому числі органи реєстрації актів цивільного стану, тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Як зазначено у п.3 розділу 1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, за заява громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника.

Підстави для проведення державної реєстрації смерті визначені ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зокрема, однією із підстав для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Відповідно до п.8 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

При цьому, враховуючи особливий режим території, яка визнана тимчасово окупованою, у 2016 році главу 6 ЦПК України «Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було доповнено ст.257-1, положеннями якої визначається спеціальний порядок для розгляду заяв, вимогами в яких є встановлення фактів народження або смерті на тимчасово окупованій території України.

За змістом ч.1 ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути проведена родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

У контексті порушеного питання слід враховувати, що у померлої особи може не бути родичів, які можуть звернутися із заявою про встановлення відповідного факту. Водночас відмова у відкритті провадження за заявою чоловіка чи дружини з підстав, що вони не були родичами померлого, унеможливить реалізацію ними своїх майнових та немайнових прав.

Враховуючи зазначене, а також те, що положення чинного законодавства, зокрема Сімейного кодексу України, відносять дружину/чоловіка до членів сім'ї, суди мають розглядати таку категорію справ за заявами чоловіка або дружини померлої особи про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.

Заявник ОСОБА_2, звертаючись до суду з даною заявою, стверджувала, що проживала з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, проте, будь-яких доказів на підтвердження наявності в неї права ініціювати питання щодо встановлення факту смерті останнього суду не надала.

Не було надано таких доказів і суду апеляційної станції.

Долучені до матеріалів заяви копії письмових пояснень ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, враховуючи, що останні не були допитані як свідки, не є належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.58, 59 ЦПК України, адже вимог про встановлення факту проживання однією сім'є в межах розгляду даної справи не заявлялось.

Враховуючи, що ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою з порушенням визначеного законодавством порядку, а саме, за недоведеністю процесуального права на подання такого звернення, суд першої інстанції, застосувавши положення ст.257-1 ЦПК України, правильно встановив факт пред'явлення вимог неналежною особою та обґрунтовано не переходив до розгляду заяви по суті і оцінки доказів.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування чи зміни не має, у зв'язку з чим апеляційна скарга представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

Т.І. Биліна