Справа № 520/5540/16-ц
Провадження № 6/520/302/17
УХВАЛА

06.06.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті ОСОБА_1 подання Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси звернувся головний державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області міністерства юстиції України ОСОБА_3 з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНН НОМЕР_1( м.Одеса, пр.-т Маршала Жукова,16 кв.25) до виконання зобовязань, за рішенням Київського районного суду м.Одеси №520/5540/16-ц, яке набрало законної сили 12.08.2016 року про стягнення з останнього на користь ПАТ «Приватбанк» 2085211,35 гривень.

Подання обґрунтовано тим, що рішення суду від 01.08.2016 року не виконується у звязку із ухилення боржника від його виконання, та не вжиття боржником заходів щодо виконання зобовязання, а крім того, згідно наданих з відомостей, боржник не працює, пенсії не отримує, у власності є автомобіль марки « Mitsubishi Galant» 1993 року випуску д/н НОМЕР_2, на який відповідно до Постанови державного виконавця від 20.03.2017 року оголошено розшук, а також відповідно до постанови державного виконавця від 06.12.2016 року на все рухоме та нерухоме майно накладено арешт та заборонено його відчуження.

У судовому засіданні ОСОБА_3 заявник, підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі.

Як встановлено у судовому засіданні рішенням Київського районного суду м.Одеси від 01.08.2016 року з ОСОБА_2 стягнуто, на користь ПАТ «Приватбанк», заборгованість по кредитному договору у розмірі 2054395,41 гривень, а також 30815,93 гривень в рахунок відшкодування судового збору, а в сього 2085211,35 гривень.

Постановою державного виконавця Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області від 04.10.2016 року відкрито виконавче провадження ( ВП №52535576), в рамках якого на підставі постанови від 20.03.2017 року оголошено розшук майна боржника та постановою від 06.12.2016 року накладено арешт та заборону відчуження на майно боржника.

В ході перевірки майнового стану ОСОБА_2 встановлено, що згідно довідки ТСЦ № 5141 за боржником зареєстрований автотранспортний засіб марки « Mitsubishi Galant» 1993 року випуску д/н НОМЕР_2, згідно довідки ДФС про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб будь-яка інформація стосовно боржника - відсутня; згідно довідки ДФС про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями - платник податків з таким номером чи серією паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває; згідно довідки ПФУ про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформацію відносно боржника не знайдено; згідно довідки ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсію - інформацію відносно боржника не знайдено.

Державним виконавцем було здійснено виходи за адресою: м. Одеса, пр.-т Маршала Жукова,16 кв.25, для перевірки виконання боржником вимог виконавчого документа, але боржника за цією адресою не знайдено.

Станом на 24.05.17 року, вимоги виконавчого документу боржником не виконано.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. У статті 5 зазначеного закону вказані права та обвязки державного виконавця з яких вбачається, що на виконання рішення суду про стягнення коштів або накладення арешту в порядку, встановленому цим Законом останній має право:накласти арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством, якщо у боржника відсутнє майно, здійснювати заходи розшуку такого майна, звертатися до суду з поданням про розшук боржника. Крім того відповідно п.п.2,8 ч 1 ст. 6 Закону України» про порядок виїзду з України і вїзд в Україну громадян України громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання-до виконання зобовязань спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України та якщо до нього подано цивільний позов до суду-до закінчення провадження у справі.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

ОСОБА_4 України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: - якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2); - якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК, яка міститься у гл. VI ЦПК "Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)". За змістом цієї статті питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, передбаченому цим Кодексом щодо боржників у виконавчому провадженні, за будь-якими виконавчими документами, передбаченими ст. 17 Закону України « Про виконавче провадження», примусове виконання яких здійснюється ДВС.

ОСОБА_4 України, яким врегульовані виконання рішення суду та тимчасове обмеження особи у виїзді за межи країни, дозволяє суду зробити висновок, що Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

В даному випадку з матеріалів виконавчого провадження встановлено, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлялась боржнику, але не має відомостей, що вона ним отримана. Акти державного виконавця свідчать про відсутність боржника у будинку на час їх складення.

У матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо обізнаності боржника про наявність відкритого виконавчого провадження. Розшук боржника не проводився, з питаннями про можливість опису наявного майна виконавець до суду не звертався. Питання щодо звернення стягнення на майно боржника не вирішувалось. З заявами про розяснення можливої зміни способу виконання рішення виконавець до суду не звертався. Також у матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про сам факт ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань.

Таким чином неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання, в даному випадку є підставою для відмови у задоволенні зазначеного клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212-215, 223, 294,377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_2, ІНН НОМЕР_1( м.Одеса, пр.-т Маршала Жукова,16 кв.25) до виконання зобовязань, за рішенням Київського районного суду м.Одеси №520/5540/16-ц, яке набрало законної сили 12.08.2016 року про стягнення з останнього на користь ПАТ «Приватбанк» 2085211,35 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Луняченко В. О.