Справа №489/352/14-ц 08.06.2017 08.06.2017 08.06.2017
Провадження №22-ц/784/1375/17
Головуючий у першій інстанції-Кокорєв В.В.
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Гавор В.Б.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2017 року за заявою ОСОБА_2

про перегляд за новоявленими обставинами рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2014 року

у цивільній справі за позовом

публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» (далі ПАТ «УПБ»)

до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп»,

відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області (далі УДВС ГУЮ в Миколаївській області), ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності прилюдних торгів

У С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ПАТ «УПБ» звернувся з позовом до ТОВ «Укрспецторг Групп», УДВС ГУЮ в Миколаївській області, ОСОБА_2, в якому просило визнати недійсним протокол проведення прилюдних торгів від 26 квітня 2013 року, свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю по пр. Миру,16-В у м. Миколаєві, видане переможцю торгів ОСОБА_2, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2, повернути нерухоме майно ОСОБА_3, про що внести відповідні записи до Державного реєстру речових прав.

Позивач посилався на визнання недійсними прилюдних торгів з продажу цього обєкту нерухомості та документів, складених за їх наслідками, за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 25 листопада 2013 року.

До участі у справі як третіх осіб залучено боржника ОСОБА_3 та реєстраційну службу ММУЮ у Миколаївській області.

Провадження за вимогами про визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів від 26 квітня 2013 року закрито.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2014 року, ухваленим в порядку заочного розгляду, позов ПАТ «УПБ» задоволено (а.с.144-146 том 1).

2 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся з заявою, в якій просив скасувати рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2014 року за пунктом 3 частини 2 статті 361 ЦПК, посилаючись на те, що рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2013 року та ухвала апеляційного суду Миколаївської області від 25 листопада 2013 року, на яких ґрунтувалось рішення від 6 травня 2014 року, скасовані ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року (а.с. 241-242 том 1).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2017 року ОСОБА_2 поновлено строк для звернення з заявою про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами (а.с.115 том 2).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2017 року заяву задоволено, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 травня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ПАТ «УПБ» задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про придбання з прилюдних торгів нерухомого майна, а саме нежитлової будівлі-магазину по пр. Миру,16-В у м. Миколаєві, видане 13 травня 2013 року на ім'я ОСОБА_2 Скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на це майно за ОСОБА_2 та зобовязано внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У задоволенні інших вимог відмовлено. Стягнуті судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову. Апелянт не погодився з висновком суду про те, що визнання недійсними прилюдних торгів є підставою недійсності свідоцтва, виданого на його імя, та посилався на те, що суд не встановив порушень прав банку наявністю у нього правовстановлюючого документу, а також права звернення з вимогами про застосування реституції.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 361 ЦПК рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

За правилами пункту 3 частини 2 статті 361 ЦПК України підставами перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, поряд з іншим, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягає перегляду.

Скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення), а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суд має виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи (пункт 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку нововиявленими обставинами»).

За наслідками розгляду заяви при наявності підстав для перегляду суд скасовує судове рішення, що переглядається, та приймає нове рішення (частина 2 статті 365 ЦПК).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 25 листопада 2013 року, визнані недійсними прилюдні торги з реалізації нежитлової будівлі-магазину, розташованої по пр. Миру, 16-В м. Миколаєві, які проведені 26 квітня 2013 року МФ ТОВ «Укрспецторг Групп», а також складні за їх результатами протокол від 26 квітня 2013 року та акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 30 квітня 2013 року (а.с. 9-10, 11-13 том 1.)

На підставі зазначених судових рішень у січні 2014 року ПАТ «УПБ» звернувся з наступним позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю по пр. Миру,16-В у м. Миколаєві, виданого переможцю торгів ОСОБА_2, скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2, та про повернення нерухомого майна ОСОБА_3 з внесенням відповідних записів до Державного реєстру речових прав.

Ухвалюючи 6 травня 2014 року рішення за заявленим позовом, Ленінський районний суд м. Миколаєва виходив з того, що факт недійсності прилюдних торгів та складених за результатами торгів документів (протоколу та акту) встановлено рішенням суду від 30 вересня 2013 року, що набуло законної сили на підставі ухвали апеляційного суду 25 листопада 2013 року.

Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року вказані рішення скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 245-250 том 1).

Встановивши ці обставини та виходивши з преюдиційного зв'язку рішення від 6 травня 2014 року та скасованих рішень від 30 вересня та 25 листопада 2013 року, суд першої інстанції застосував процесуальний механізм, передбачений статтями 361, 365 ЦПК, та скасував рішення від 6 травня 2014 року з ухваленням нового рішення.

Доводів щодо підстав та порядку перегляду судового рішення за пунктом 3 частини 2 статті 361 ЦПК, в тому числі і підстав для скасування рішення від 6 травня 2014 року, апеляційна скарга не містить.

Вирішуючи питання щодо законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції по суті позовних вимог ПАТ «УПБ», колегія суддів виходить з таких обставин.

Видача свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів є нотаріальною дією (пункт 5 частини 1 статті 34 Закону «Про нотаріат») та має на меті засвідчити безспірний факт виникнення права власності у набувача на нерухоме майно та підтвердити, що це право власності виникло саме внаслідок придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Свідоцтва про придбання нерухомого майна видаються на підставі акта про придбання нерухомого майна або реалізації предмета іпотеки (части 4 статті 72 Закону «Про нотаріат»).

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно з Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проводиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. Якщо цей акт, виданий владним органом, суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси, суд визнає його незаконним та скасовує відповідно до частини 1 статті 21 та статті 393 ЦК (пункт 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»).

З матеріалів справи вбачається, що судами повторно розглянуто позов ПАТ «УПБ» про визнання торгів недійсними.

Рішенням Ленінським районного суду м. Миколаєва від 2 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 7 липня 2016 року, визнано недійсними результати прилюдних торгів з реалізації нежитлової будівлі-магазину (пр. Миру, 16-В у м. Миколаєві), які були проведені 26 квітня 2013 МФ ТОВ Укрспецторг Групп. В задоволенні вимог щодо визнання неправомірними дій державного виконавця відмовлено (а.с. 61-72 том 2).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 4 травня 2017 року, визнано недійсним протокол від 26 квітня 2013 року проведення прилюдних торгів та визнано недійсним акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 30 квітня 2013 року (а.с. 148-152 том 2).

Отже, встановивши, що прилюдні торги 26 квітня 2013 року та документи, видані за результатами їх проведення, в тому числі акт про реалізацію предмета іпотеки, на підставі якого видано свідоцтво на імя ОСОБА_2, визнані недійсними і цей факт має преюдиційне значення для оцінки законності правовстановлюючого документу, суд першої інстанції обґрунтовано визнав це свідоцтво недійсним та скасував рішення про державну реєстрацію права власності на спірний обєкт за ОСОБА_2

Незважаючи на те, що визнання недійсним свідоцтва та скасування рішення про реєстрацію не можна вважати реституцією у розумінні статті 216 ЦК (зобовязання повернути все отримане за угодою), але основний висновок суду щодо незаконності правовстановлюючого документу та рішення про державну реєстрацію прав за нових умов відповідає обставинам справи та вимогам цивільного законодавства.

Отже, посилання апелянта на відсутність у ПАТ «УПБ» права на предявлення цих вимог правового значення не має. До того ж за загальним правилом частини 5 статті 216 ЦК вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою.

Колегія суддів не може погодитись і з доводами апелянта про те, що судом не встановлено порушень прав ПАТ «УПБ» наявністю правовстановлюючого документу на його (ОСОБА_2М) імя. Реєстрація права власності на предмет іпотеки за третьою особою є перешкодою у зверненні стягнення на цей предмет за зобовязанням іпотекодавця.

Рішення суду в частині відмови у задоволення інших вимог ПАТ «УПБ» сторонами не оскаржено.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

ОСОБА_4