АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2017 року по матеріалам за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність та на вимогу старшого державного виконавця Шевченківського районного Відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинського Олександра Володимировича, начальника Шевченківського районного Відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоція БогданаІгоровича, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2017 року, з урахуванням ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2017 року про виправлення описок, скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: начальник Шевченківського районного Відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гоцій Б.І., старший державний виконавець Шевченківського районного Відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинський О.В. на бездіяльність посадових осіб Шевченківського районного Відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві та на вимогу державного виконавця залишено без розгляду. (а.с.8-9, 19-20)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, незаконність та необґрунтованість ухвали судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2017 року, просила її скасувати та направити скаргу на новий розгляд до суду першої інстанції. На обґрунтування скарги зазначила, що вимога державного виконавця Шевченківського районного Відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Рибчинського О.В. була отримана заявником лише 21 вересня 2017 року, і 22 вересня 2017 року на прийомі у державного виконавця їй стало відомо про бездіяльність державного виконавця і як наслідок бездіяльність керівника органу державної виконавчої служби, допущену у виконавчому провадженні № 48382123 при виконанні виконавчого листа Шевченківського районного суду № 2-11/11 від 24 липня 2015 року. (а.с.22-28)

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази. Представники ОСОБА_1 - ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на зайнятість в інших справах. (а.с.38-41)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали скарги, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 зазначеного Закону встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно з ч. 2 ст. 385 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що вона пропустила строк для звернення до суду зі скаргою на бездіяльність державної виконавчої служби, а скаржником не ставилось питання щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду із вказаною скаргою. (а.с.8-9)

Проте, суд першої інстанції не врахував того, що звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_1 оскаржувала не тільки вимогу державного виконавця від 12 вересня 2017 року, а і бездіяльність державного виконавця та керівника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва щодо вчинення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення, вказана бездіяльність, на думку заявника, відбувалась протягом усього часу виконання судового рішення, як триваюче порушення прав заявника.

Звертаючись до суду зі скаргою 29 вересня 2017 року, заявник посилалася на те, що про порушення своїх прав вона дізналася 22 вересня 2017 року, після прийому у державного виконавця.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державної виконавчої служби з пропуском встановленого ст. 385 ЦПК України строку та безпідставно залишив її скаргу без розгляду.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Ухвала апеляційного суду не перешкоджає подальшому провадженню у справі і з огляду на вимоги ч. 1 ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, п. 3 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2017 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова

Справа № 22-ц/796/11713/2017

Унікальний номер 2-11/11

Головуючий у першій інстанції - Рибак М.А.

Доповідач Левенець Б.Б.