Справа №583/456/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - Сидоренко Р. В.
Номер провадження 22-ц/788/1518/17 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

26 жовтня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання -Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету внутрішніх справ

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 серпня 2017 року

в цивільній справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_3 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року Харківський національний університет внутрішніх справ (далі - ХНУВС) звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що наказом ХНУВС від 10 серпня 2010 року № 403 о/с ОСОБА_3 прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 30 серпня 2010 року та присвоєно звання «рядовий міліції». 01 вересня 2010 року між ОСОБА_3, ХНУВС та УМВС України в Сумській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, згідно умов якого в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, визначених п. 3 договору, відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі. Наказом ГУНП в Сумській області від 12 травня 2016 року № 121 о/с ОСОБА_3 звільнено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організації)). Згідно з довідкою - розрахунком витрат, пов'язаних з утриманням курсанта, складеною відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, ОСОБА_3 повинна відшкодувати витрати з її утриманням у ХНУВС в сумі 42280,30 грн., які просить стягнути позивач.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 серпня 2017 року у задоволенні позову ХНУВС відмовлено.

Вказане рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ХНУВС, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не врахував обставини того, що відповідач не приймалась на службу до органів поліції, а прибула туди для продовження попередньої служби у зв'язку з переходом з органів внутрішніх справ. Отже, як вважає позивач, оскільки ОСОБА_3 в послідуючому звільнилась зі служби в поліції (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організації)) до закінчення трирічного терміну після закінчення вищого навчального закладу зі специфічними умовами навчання, тобто порушила умови договору про навчання, тому повинна відшкодувати витрати, пов'язані з її утриманням у цьому навчальному закладі.

Також, на думку позивача, суд мав врахувати і той факт, що відомості про ліквідацію УМВС України в Сумській області, де після закінчення навчального закладу проходила службу відповідач, на даний час відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відмовляючи в задоволенні позову ХНУВС про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка була звільнена зі служби в органах внутрішніх справ ще 06 листопада 2015 року у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації, а не за власним бажанням, через службову невідповідність чи за порушення дисципліни, тому відсутні підстави для відшкодування позивачу витрат, пов'язаних з її утриманням у навчальному закладі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на повному з'ясуванні обставин справи та правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ХНУВС № 403 о/с від 10 серпня 2010 року ОСОБА_3 прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом 1-го курсу до навчально-наукового інституту психології, менеджменту, соціальних та інформаційних технологій ХНУВС за спеціальністю «комп'ютерні науки» з 30 серпня 2010 року з присвоєнням спеціального звання «рядовий міліції» (а.с. 7).

01 вересня 2010 року між ХНУВС, Головним управління МВС України в Сумській області та рядовим міліції ОСОБА_3 укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України № 15221-10км/См (далі - Договір) (а.с. 5).

За умовами укладеного між сторонами Договору ХНУВС зобов'язувався здійснити підготовку за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо - кваліфікаційного рівня «бакалавр» за напрямом «комп'ютерні науки», ГУ МВСУ у Сумській області зобов'язувалося призначити випускника на посаду, а ОСОБА_3 зобов'язувалася після закінчення навчання прибути до місця призначення, приступити до виконання службових обов'язків за посадою і відпрацювати не менше трьох років.

Відповідно до п. 2.3.6. Договору у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 договору, ОСОБА_3 зобов'язувалась відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі.

Згідно довідки - розрахунку, виданої 27 червня 2014 року ХНУВС, витрати, пов'язані з утриманням курсанта ОСОБА_3 становлять 42 280,30 грн. (а.с. 8).

Наказом ХНУВС № 142 від 05 липня 2014 року лейтенанта міліції ОСОБА_3 відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС України в Сумській області (а.с. 9).

Наказом УМВС України в Сумській області за № 407 о/с від 06 листопада 2015 року лейтенанта міліції ОСОБА_3, яка працювала інспектором слідчого відділення Охтирського міського відділу (з обслуговування міста Охтирка та Охтирського району), було звільнено з органів внутрішніх справ з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за п. 64 «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) на підставі поданого нею рапорту від 06 листопада 2015 року.

Наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 07 листопада 2015 року за № 21 о/с ОСОБА_3, як таку, що прибула з Міністерства внутрішніх справ, відповідно до поданої нею того ж дня заяви було призначено інспектором Охтирського відділу поліції (м. Охтирка) ГУ НП з 07 листопада 2015 року, присвоївши їй спеціальне звання лейтенант поліції.

В подальшому, 12 травня 2016 року лейтенанта поліції ОСОБА_3, інспектора Охтирського відділу поліції (м. Охтирка) Головного управління Національної поліції з 15 травня 2016 року звільнено зі служби поліції відповідно до п. 8 (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій)) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 10).

Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01 березня 2007 року «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України» (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; сплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до ст. 3 Порядку витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням Міністерства внутрішніх справ України та особою.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати на навчання, стягнення даних сум відбувається у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Положеннями ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міліцію», який втратив чинність у зв'язку із набранням законної сили Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ, однак був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Пунктом 2.2 Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України» від 14 травня 2007 року № 150 зобов'язано керівників структурних підрозділів центрального апарату МВС України, начальників головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті, керівників вищих навчальних закладів МВС України на підставі Типового договору укласти відповідні договори про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України з кожною особою, яка навчається в цьому закладі за державним замовленням.

А у п.п. 2.3.5, 2.3.6 самого Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 травня 2007 року № 150, йдеться про те, що особа, яка навчається у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, зобов'язується після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена Замовником, і відпрацювати не менше трьох років.

У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку, зокрема, є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання (пункт 3 Типового договору).

Про аналогічне йдеться й у п.п. 2.3.5, 2.3.6, 3 договору від 01 вересня 2010 року, укладеного між Харківським національним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України в Сумській області та ОСОБА_3 (а.с. 5-6).

Як визначено у п.п. 1, 3 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року за № 313, з відповідними змінами і доповненнями, цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі - особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрат), у разі: звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни (підпункт 3 пункту 1 Порядку).

Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою.

В той же час, пунктами 8, 9, 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліцією;

2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Територіальні органи поліції утворює, ліквідовує та реорганізовує Кабінет Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій керівника поліції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1, зокрема, Головне управління Національної поліції в Сумській області, і, відповідно, ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2, зокрема: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, в тому числі, Охтирський міський відділ (з обслуговування міста Охтирка та Охтирського району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області.

Отже, з урахуванням наведених норм права та встановлених фактичних обставин справи, а саме, факту того, що звільнення відповідачки зі служби в органах внутрішніх справ відбулось ще 06 листопада 2015 року у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації, про що йдеться у підпункті з) пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року за № 114, а не за власним бажанням, через службову невідповідність чи за порушення дисципліни, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 витрат, пов'язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, яким є Харківський національний університет внутрішніх справ.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачку не було звільнено з органів внутрішніх справ, а переведено на службу в поліцію, звідки вона звільнилась, що, на думку позивача, є порушенням умов договору і підставою для стягнення з неї витрат, пов'язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі МВС, є необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів, виходячи з обставин того, що звільнення відповідачки з органів внутрішніх справ було пов'язане з переходом в іншу установу, тобто на службу в поліцію, а орган поліції не був стороною тристороннього договору від 01 вересня 2010 року про підготовку фахівця, який був укладений між позивачем, відповідачкою та управлінням МВС України у Сумській області, тому звільнення відповідачки зі служби в поліції на підставі п. 8 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» не є порушенням з її боку умов вказаного договору.

До того ж, управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, як юридична особа публічного права, що виступало замовником у договорі від 01 вересня 2010 року, має бути ліквідовано відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», а згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 07 листопада 2016 року воно перебуває у стані припинення. В той же час, Головне управління Національної поліції в Сумській області, яке, як юридична особа, створилось 07 листопада 2015 року, зі служби в якому звільнилась відповідачка, не є правонаступником управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, тому не має ніякого відношення до договору про навчання відповідачки.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач, як вищий навчальний заклад із специфічними умовами навчання, що належить до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України і здійснював навчання курсантів за державним замовленням з підготовки фахівців для потреб міліції, на даний час продовжує їх навчання та підготовку як фахівців для Національної поліції в межах раніше доведеного державного замовлення для потреб міліції, про що йдеться у п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року за № 901-VIII, як і редакція ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» про те, що поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, також не свідчать про помилковість рішення суду про відмову в позові, так як вказані положення Закону стосуються курсантів, які проходили навчання у вказаному навчальному закладі станом на момент набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» і на даний час продовжують навчання, а також стосуються тих поліцейських, які звільняться зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вказаного навчального накладу, в якому навчались та отримали підготовку як фахівці для Національної поліції.

Виходячи з обставин даної цивільної справи, відповідачка станом на момент набрання чинності вказаним Законом вже закінчила навчання у зазначеному вище навчальному закладі і проходила службу в органах внутрішніх справ України, звідки її було звільнено за підпунктом з) пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Також, у даному випадку стосовно відповідальності відповідачки суд першої інстанції правильно послався на ст. 58 Конституції України про те, що закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Інші доводи апеляційної скарги, в тому числі і щодо відсутності даних про ліквідацію УМВС України в Сумській області, висновків суду про відмову в задоволенні позову також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307,308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 серпня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -