Справа № 296/7010/14-ц
УХВАЛА

Іменем України

"29" серпня 2017 р. м. Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді Галасюка Р.А.,

секретаря Могилевець В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 327 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12.01.2015 року у справі за позовом Кредитної спілки «Оберіг» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору споживчого кредиту та стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12.01.2015 року у справі № 296/7010/14-ц було частково задоволено позовні вимоги, а саме постановлено розірвати договір споживчого кредиту № 124к5 від 20.12.2013 року від 20.12.2013 року, укладений між Кредитною спілкою «Оберіг» та ОСОБА_2. При цьому вирішено стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь КС «Оберіг» заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 80734 грн. 75 коп. та в дольовому порядку витрати по сплаті судового збору.

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення з тих підстав, що на момент розгляду справи не був повідомлений про час і місце розгляду справи, а також вказав на обставини, які вважає істотними для вирішення справи.

В судове засідання заявник подав заяву про розгляд справи у його відсутність і підтримання заявленої вимоги з наведених у зверненні підстав.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не зявились, причини не повідомили, згідно ч.1 ст. 231 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, а тому суд вирішує заяву у їх відсутність.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В ході розгляду даного звернення судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином, в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлявся судом про час і місце судового засідання (а.с.51), проте повістка повернулась без вручення з відміткою поштового закладу про закінчення терміну її зберігання.

В частині посилання на докази, що мають істотне значення, заявник вказує на правову позицію Верховного суду України, викладену у постанові від 29 червня 2016 року щодо припинення поруки після закінчення строку, встановленого в договорі, а у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред'явлення банком вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Щодо строку дії поруки, Верховний Суд України у своїй постанові № 6-53цс14 від 17.09.2014 р. вказує, що будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України строків не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цьої1 строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Також, Верховний Суд України при розгляді справи № 6-990цс15 виходив з того, що оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Також, усуваючи розбіжності у застосуванні судами касаційної інстанції норм матеріального права, а саме частин першої, четвертої статті 559 ЦК України, Верховний Суд України у справі №6-2662цс15 дійшов правового висновку про те, що строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду.

Зважаючи на те, що позивач звернувся до суду з даним позовом лише в серпні 2014 року порука відповідачів, в частині щомісячних зобов'язань по поверненню суми кредиту та нарахованих процентів по договору споживчого кредиту від 20.12.2013 р. №124к5, зокрема, за період з грудня 2013 року по березень 2014 року, є припиненою, в силу приписів ч.4 ст.559 ЦК України.

Таким чином, вищенаведені ОСОБА_1 обставини мають істотне значення для правильного вирішення справи, і з огляду на викладене, заява про скасування заочного рішення Корольовського райсуду від 12.01.2015 р. підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає можливим поновити строк для звернення із заявою про перегляд заочного рішення, оскільки причини пропуску подання заяви є поважними.

Керуючись ст.ст.73,208-209,232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 12.01.2015 р..

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12.01.2015 року про перегляд заочного рішення задовольнити.

Скасувати заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 січня 2015 року по справі за позовом Кредитної спілки «Оберіг» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору споживчого кредиту та стягнення боргу та призначити справу до розгляду в загальному порядку на 15 год. 00 хв. 10.01.2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Галасюк