АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/5583/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9407/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційний технологій» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року

по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційного збільшення боргу, три відсотки річних та неустойки.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_3 про стягнення суми інфляційного збільшення боргу, трьох відсотків річних та неустойки, було визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, де ставив питання про її скасування та направлення справи до суду першої інстанції. Вказуючи на те, що судом першої інстанції були допущені порушення норм процесуального права.

Сторони про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином, у судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили ( а.с. 58)

Колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» звертаючись до суду з даним позовом вказувало на невиконання відповідачем умов договору щодо туристичного обслуговування, а відтак стягнення на його користь суми інфляційного збільшення боргу, 3% річних та неустойки у розмірі 10 000 гривень.

Суд першої інстанції залишаючи позовну заяву ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» без руху, та надаючи строк для усунення недоліків виходив з того, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України. А саме: - у порушення вимог п.3 та п.5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивачем не було викладено обставин в їх обґрунтування та не зазначено доказів, на підтвердження кожної із обставин та наявність підстав для звільнення від доказування; - не надано копій позовної заяви та доданих до позовної заяви документів; - не надано платіжний документ про сплату судового збору. А також, представником позивача ОСОБА_2 не долучено належним чином оформленої довіреності на представництво інтересів юридичної особи, у тому числі з правом звернення з позовом до суду та підписання позовної заяви.

На виконання ухвали суду представником позивача було подано клопотання щодо продовження наданого для усунення недоліків строку.

06 червня 2017 року приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що у наданий судом строк позивач визначені в ухвалі суду недоліки не усунув, хоча копію ухвали про залишення позовної заяви без руху отримав 15 травня 2017 року (згідно зворотного повідомлення а.с. 10). А, відтак в порядку положень ч. 2 ст. 121 ЦПК, вважав за необхідне повернути поданий позов позивачу. Надавши при цьому роз'яснення до можливого повторного звернення до суду з такою заявою якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Звертаючись до суду зі скаргою, представник позивача зазначав, що висновки суду про повернення позовної заяви, не ґрунтуються на матеріалах справи. Оскільки, представник позивача подав до суду клопотання про продовження строку на усунення недоліків і тому згідно ст. 73 ЦПК України, суд повинен був розглянути питання щодо поновлення або продовження строку, встановленого відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Відтак представник позивача не погоджувався з ухвалою суду та вважав, що процесуальний строк на усунення недоліків повинен бути продовженим.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду справи.

Так як судом першої інстанції при вирішенні питання щодо визнання позовної заяви неподаною та поверненні її позивачу вирішувалося питання продовження строку на виконання ухвали суду про усунення недоліків. При цьому судом вказувалось, що клопотання представника позивача про продовження строку для усунення недоліків є необґрунтованим, оскільки разом з клопотанням представником позивача не надано докази, які мали підтвердити виконання вимог суду, що безпосередньо передбачено ч.3 ст. 73 ЦПК України.

Посилання в клопотанні на те, що в рамках відкритого виконавчого провадження провадяться дії, пов'язанні з арештом майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, які унеможливлюють надання необхідних доказів, на підтвердження заявлених позовних вимог до ОСОБА_3 правомірно судом першої інстанції не було взято до уваги при вирішенні питання про продовження строку.

З урахуванням того, що сплата судового збору; надання доказів на підтвердження повноважень в якості представника позивача, а також копій позовної заяви та доданих до позовної заяви документів ( недоліки, які визначені судом до усунення) не перебувають у причинному зв'язку з діями які провадяться щодо арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження про які вказував представник позивача звертаючись з заявою до суду.

Відтак, на час вирішення питання про визнання позовної заяви не поданою та повернення її позивачу з підстав не усунення недоліків у визначений судом строк у суду першої інстанції були відсутні дані щодо належного виконання позивачем ухвали суду першої інстанції від 28 квітня 207 року.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Також, беручи до уваги те, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 вересня 2017 року було задоволено клопотання представника позивача (як особи, яка подала апеляційну скаргу) про відстрочення сплати судового збору, відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі за його апеляційною скаргою на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року. То в силу вимог ст. 88 ЦПК України, з ПАТ «Лізинг інформаційний технологій» підлягає до стягнення судовий збір на користь держави у розмірі 1 600 гривень.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 311, 312, 315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційний технологій» відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційний технологій» (місцезнаходження м. Київ, проспект Оболонський, 28, р/р 032, Код ) на користь держави судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот гривень).

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: