Провадження № 2/761/5610/2017
У Х В А Л А

12 червня 2017 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Савицький О.А., вивчаючи матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київської міського нотаріального округу Єгорова М.Є., про визнання договору дарування дійсним та визнання майна особистою приватною власністю,

В С Т А Н О В И В:

08.06.2017 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_5 звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова М.Є., про визнання договору дарування дійсним та визнання майна особистою приватною власністю.

Разом з тим, під час вивченням матеріалів вказаної позовної заяви було встановлено, що вони не відповідають вимогам ст. 119 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору, а у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

При цьому, згідно змісту позовних вимог позивач просить як визнати дійсним договір дарування, так і визнати майно особистою приватною власністю.

Таким чином, спір, який виник між сторонами, має одночасно майновий та немайновий характер, а позовна заява має містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

У разі виправлення недоліків в частині зазначення ціни позову нову заяву необхідно подати разом із її копіями відповідно до кількості учасників процесу.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору із позовних заяв майнового характеру, які подаються до суду фізичними особами або фізичною особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а із позовних заяв немайнового характеру, які подаються до суду фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, згідно з вимогами ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому, судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Так, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачем у позовній заяві об'єднано вимогу майнового характеру про визнання майна особистою приватною власністю, а також вимогу немайнового характеру про визнання договору дарування дійсним.

Разом з тим, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

При цьому, згідно вимог ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Як вбачається, позивачем до позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 280 грн. 00 коп. При цьому, згідно змісту позовної заяви та матеріалів, доданих до позовної заяви, позивач просить визнати своєю особистою власністю нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене та те, що зміст позовних вимог стосується визнання особистою приватною власністю нерухомого майна, яке знаходиться в Шевченківському районі м.Києва, сплачений судовий збір вочевидь не відповідає одному відсотку від дійсної вартості спірного майна, а ціна позову взагалі не вказана, суддя приходить до висновку про необхідність визначення попереднього розміру судового збору за подання позову майнового характеру у сумі 3 000 грн.

Відтак, враховуючи положення ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» та роз'яснення, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, позивачу слід було надати до суду підтвердження щодо сплати судового збору за подання до суду трьох самостійних вимог немайнового характеру, тобто, по 551 грн. 20 коп. за кожну, а загальна сума судового збору за подання даної позовної заяви, беручи до уваги визначений судом попередній розмір судового збору за подання позову майнового характеру у сумі 3000 грн. 00 коп., має становити 4653 грн. 60 коп. (551,20+551,20+551,20+3000,00=4653,60).

Відтак, враховуючи положення ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» та роз'яснення, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, позивачу слід було надати до суду підтвердження щодо сплати судового збору за подання до суду позову немайнового характеру на суму 640 грн. 00 коп., а загальна сума судового збору за подання даної позовної заяви, беручи до уваги визначений судом попередній розмір судового збору за подання позову майнового характеру у сумі 3000 грн. 00 коп., має становити 3640 грн. 00 коп. (640,00+3000,00=3640,00).

Проте, до позовної заяви позивачем додано квитанцію про сплату судового збору на суму лише 1 280 грн. 00 коп.

Отже, позивачу слід надати до суду документ, яки й би підтверджував доплату судового збору у розмірі 2 360 грн. 00 коп. (3640-1280=2360,00).

Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, підставою звернення саме до Шевченківського районного суду міста Києва є те, що нерухоме майно, з приводу якого позивач звернувся до суду з вказаним позовом, знаходиться за адресою: м.Київ, вул. АДРЕСА_1, що територіально відноситься до дислокації Шевченківського району міста Києва.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить суд визнати її особистою приватною власністю квартиру №33, що розташована за адресою: м.Одеса, вул. Тургенєвська, 52-58.

У зв'язку з зазначеним, а також враховуючи ту обставину, що суд позбавлений можливості визначитися стосовно підсудності вказаної справи саме Шевченківському районному суду міста Києва, позивачу слід уточнити за якою саме адресою знаходиться нерухоме майно, яке вона просить визнати її особистою приватною власністю.

У разі виправлення недоліків у вказаній частині, нову позовну заяву необхідно подати разом із копіями заяв відповідно до кількості учасників процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 80, 119-121, 209, 210 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Київської міського нотаріального округу Єгорова М.Є., про визнання договору дарування дійсним та визнання майна особистою приватною власністю - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню позивачу.

Ухвала в частині визначення розміру судового збору може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

В решті ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: