Справа № 462/457/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року Залізничний районний суд міста Львові у складі : головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Гули М.І. , за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» , третя особа ОСОБА_3, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 28.01.2016 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він з 1.04.1985 року безперервно працював машиністом котлів та старшим машиністом турбінного відділення Теплоелектроцентралі-1 ЛМКП «Львівтеплоенерго». 29.04.2013 року переобраний конференцією працівників строком на 5 років головою первинної профспілкової організації ТЕЦ-1 ЛМКП «Львівтеплоенерго» . У жовтні 2015 року він пройшов медичний огляд та згідно висновку медичного огляду робота старшим машиністом йому протипоказана за станом здоровя. 2.12.2015 року відділ кадрів роботодавця запропонував йому роботу оператором котельної та сторожем, а іншу роботу не запропонував. Того ж дня йому була надана частина відпустки тривалістю 20 календарних днів, з 16.12.2015 року він перебував на лікуванні у стаціонарі клінічної лікарні. 5 січня 2016 року наказом №7-к його було звільнено з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України із виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку. Вважає звільнення незаконним, оскільки йому не запропонували іншу роботу , а тільки сторожем та оператором котельної, хоча він може працювати слюсарем з ремонту спецобладнання, оператором чи лаборантом хімічного цеху. Крім того, відсутня згода профспілкового органу на його звільнення. Просить суд поновити його на роботі з 5 січня 2016 року старшим машиністом турбінного відділення Теплоелектроцентралі -1 Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго».

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив викладені у позовній заяві обставини, додав, що відповідачем не були йому запропоновані всі вільні місця роботи, а в той час, коли він знаходився на стаціонарному лікуванні - йому була запропонована робота сторожа та оператора котельної , про всі вакансії йому не повідомлялось. Також він був повідомлений 5.01.2016 року про звільнення та в той же день звільнений, має утриманців. Просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивачу були запропоновані вакансії на підприємстві у звязку з неможливістю продовжувати роботу машиніста, а саме сторожа та оператора, однак він відмовився, про що був складений акт. Вважає позов таким, що не ґрунтується на законі, просив у позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_3, директор Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», в судове засідання не зявився, про час та розгляд справи був попереджений належним чином , причина неявки суду невідома.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з ОСОБА_2 з протоколу звітно-виборної конференції первинної профспілкової організації «Укрлектропрофспілка» ТЕЦ-1 ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 29.04.2013 року за №1 ОСОБА_1 обрано головою первинної профспілкової організації «Укрлектропрофспілка» ТЕЦ-1 ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Судом встановлено, що Наказом за №7-к від 5.01.2016 року старшого машиніста турбінного відділення пятої групи котлотурбінного цеху Теплоелектроцентралі-1 ОСОБА_1 звільнено згідно п.2 ст.40 КЗпП України з 5.05.2016 року у звязку зі станом здоровя, який перешкоджає продовженню роботи.

Вказана обставина також підтверджується копією трудової книжки позивача.

За вимогами ч. 2 ст. 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пункті 2 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу,

Згідно ст. 252 КЗпП України, ст.41 Закону України «Про профспілки» звільнення працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу членами якого вони є.

Згідно до пояснень сторін звільнення позивача відбулося без згоди профспілкового органу.

Львівська обласна організація профспілки працівників енергетики та електротехнічної промисловості України 18.01.2016 року запропонувала відповідачу відмінити наказ 7-к від 5.01.2016 року та поновити на роботі ОСОБА_1

Таким чином, відповідач, звільняючи позивача, не дотримався вимог ст. 252 КЗпП України, чим порушив законодавство.

Крім того, суд враховує, що в обгрунтування своїх заперечень відповідачем не було надано доказів того, що позивачу пропонувались вакантні місця, перелік всіх вакансій, на яких позивач міг би працювати, однак відмовився.

Таким чином, відповідач, звільняючи позивача, не розглянув питання про можливість його працевлаштування та про наявність всіх вакантних місць з урахуванням можливості переведення його в межах всього підприємства.

Тому суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 звільнений за п.2 ст. 40 КЗпП України незаконно і його слід поновити на роботі старшого машиніста турбінного відділення пятої групи котлотурбінного цеху Теплоелектроцентралі-1 .

Згідно ч.1.2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

П.п. «з» п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі Порядок), порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу.

Відповідно до п.2 Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події з якою повязана відповідна виплата. Згідно довідки відповідача, середньомісячний заробіток за період , що передую звільненню, складав 5364,70грн. , середньоденний заробіток -243,85грн.

При розрахунку розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд враховує, що позивач був працевлаштований з 22.02.2017 року та отримував заробітну плату, що підтверджується довідками ЛД ПАТ «Укрпошта». З огляду на те, що вимушений прогул це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, суд не стягує середньомісячну плату за період, коли працівник працював та отримував заробітну плату згідно з умовами трудового договору.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає: 243,85грн. (середньоденний заробіток) х 284 дня вимушеного прогулу ( з 5 січня 2016 року по 21.02.2017 року ) = 69253,40грн.

Згідно ст. 367 ЦПК України слід допуститт негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10,11, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

Позовну заяву ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» , третя особа ОСОБА_3, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити .

Поновити ОСОБА_1 на роботі старшим машиністом турбінного відділення Теплоелектроцентралі -1 Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» з 5 січня 2016 р.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 5 січня 2016 року по 21.02.2017 року у розмірі 69253,40грн.

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Зобовязати Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» при виконанні судового рішення утримати з нарахованої ОСОБА_1 суми середнього заробітку у розмірі 69253,40грн. податок з доходів фізичних осіб та інші обовязкові платежі.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення виплати заробітної плати за один місяць у розмірі 5364,70грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя: Румілова Н.М.