Справа № 289/664/17
Номер провадження 2/289/535/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.

при секретарі - Шуба В.М.

з участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радомишлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою,що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку,при цьому зазначила,що вона є власником житлового будинку за АДРЕСА_1.Також зазначила про те,що в згаданому будинку,крім неї,зареєстрований як квартиронаймач - ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,бувший чоловік,з яким вона шлюб розірвала в 2007 році і який зі згаданого часу спочатку близько 9 років відбував покарання,пов»язане з позбавленням волі,а потім переїхав на постійне місце проживання в с.Макалевичі Радомишльського району Житомирської області до своєї матері. Хоча останні десять років Відповідач в її будинку не проживає,однак до даного часу він значиться зареєстрованим в її власному будинку,що перешкоджає їй у вільному розпорядженні своєю власністю та перешкоджає оформленню субсидій на комунальні послуги,а тому просила суд позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням шляхом усунення перешкод у користуванні власністю та зняття його з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні Позивачка ОСОБА_1 з»явилася,заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити,при цьому надала пояснення на підтримання позову.

В судовому засіданні Відповідач ОСОБА_2 не з»явився,про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином,причину неявки не зазначив,заяв та клопотань не надіслав,а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних доказів.

Суд, вислухавши пояснення Позивачки у справі,дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено,що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1981 року по листопад 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі і під час згаданого шлюбу придбали(купили) за спільні кошти житловий будинок за АДРЕСА_1.

Вироком Радомишльського районного суду в Житомирській області від 06 червня 2011 року за вчинення проти ОСОБА_1 злочинів, передбачених ст.15 ч.2,ст.115 ч.1 КК України ОСОБА_2 було засуджено на 7 років позбавлення волі та з врахуванням Ухвали апеляційного суду Житомирської області стягнено на користь потерпілої ОСОБА_1 з засудженого ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 7 294,55 грн. матеріальної шкоди та 35 000,00 грн.за завдану моральну шкоду, всього - 42 294,55 грн.

За Рішенням Радомишльського районого суду в Житомирській області від 11 вересня 2012 року житловий будинок за АДРЕСА_1 був визнаний спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 в розмірі по 1/2 ід.частині кожному.

Своє право на 1/2 ід.частину згаданого будинку ОСОБА_1 реалізувала належним чином та зареєструвала своє право власності в Державному реєстрі речовиї прав на нерухоме майно (а.с.10).

В рахунок погашення заборгованості по сплаті грошових коштів за завдану ОСОБА_2 злочином ОСОБА_1 шкоду начальником ДВС в Радомишльському районі ОСОБА_3 була передана стягувачеві ОСОБА_1 1/2 ід.частина житлового будинку за АДРЕСА_1,яка належала на праві власності боржнику ОСОБА_2 і таким чином стала власником цілого житлового будинку,що підтверджується Свідоцтвом від 05 травня 2014 року,виданим приватним нотаріусом Радомишльського нотаріального округу Мельниченко Н.М.(а.с.11).

Позивачка в суді зазначила про те, що в належному їй на праві власності будинку Відповідач ОСОБА_2 не проживає з 2007 року і з того часу будь-яких претензій до неї з приводу права власності на будинок немає.Даний факт не заперечується і Відповідачем.

Згідно ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі Закону за рішенням суду.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням.

У відповідності до ст. 116 ЖК України передбачено, що виселення без надання іншого жилого приміщення можливо у випадках:

1)руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає;

2)використання житла наймачем або особами, за дії яких він відповідає, не за призначенням;

3)систематичного порушення наймачем або особами, за дії яких він відповідає, прав та інтересів сусідів;

4)незаконного зайняття жилого приміщення;

5) визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправо-мірних дій осіб, які одержали ордер.

Беручи до уваги висновки Верховного Суду України викладені у відповідній Постанові та вимоги ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 138-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про:

1) позбавлення права власності на житлове приміщення;

2) позбавлення права користування житловим приміщенням;

3) визнання особи безвісно відсутньою;

4) оголошення фізичної особи померлою.

У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані з реєстрацією місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.Якщо наймач або члени його сім»ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців,цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем,а в разі спору - судом.

Як встановлено судом та не заперечуєтьтся сторонами у справі,Відповідач ОСОБА_2 на протязі більше семи років відсутній як постійно проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 при цьому йому власник будинку не створювала для цього перешкод,сам Відповідач ні до ОСОБА_1 ані до суду з заявою та позовом з приводу будинку не звертався.

Приймаючи до уваги викладене та оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази,суд приходить до висновку проте,що Відповідачем порушені законні права Позивачки на володіння та розпорядження власним майном,що є підставою для задоволення позовних вимог.

У відповідності з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності,суд приходить до висновку,що ОСОБА_1 надала суду відповідні аргументи та докази на підтвердження своїх позовних вимог,а тому суд вважає заявлені позовні вимоги останньої правомірними,а їх задовольняє.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вирішує судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 80, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 589, 590, 625, 1050, ЦК України, Сімейного кодексу України та Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування житловим будинком за АДРЕСА_1

Дане рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку в зазначеному вище будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 640,00 грн. сплачених останньою на користь держави Україна при зверненні до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів, починаючи з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів, з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький