Справа № 132/2625/16-ц
Провадження № 2/132/66/17
РІШЕННЯ

Іменем України

26.10.2017 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Павленко І.В.

при секретарі Жовті С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Калинівка справу за позовом ОСОБА_1 до Калинівської міської ради Вінницької області про визнання заповіту недійсним,суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її син ОСОБА_3.

Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 хворів, сім'ї не мав, а тому у відповідності до ст. 1261 ЦК України вона вправі претендувати на вказану спадщину, як спадкоємець першої черги за законом.

Відповідно до вимог ст.ст.1269, 1270 ЦК України вона у передбачений законом строк звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Калинівського районного нотаріального округу Панкеєво О.В., що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44438901 від 13.07.2016 року, номер у Спадковому реєстрі 59220360.

Проте, їй було повідомлено про те, що існує заповіт від 07.10.2009 року, згідно якого ОСОБА_3 заповів своє майно ОСОБА_2

22.08.2016 року їй надано витяг із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 44840486, номер у спадковому реєстрі 48235349. Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Панкеєвою Л.М., відповідні документи передані нею на зберігання до Вінницького державного нотаріального архіву у Вінницькій області.

Вважає вказаний заповіт недійсним, оскільки він не відповідає волевиявленню померлого ОСОБА_3, який хворів та не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. За вказаних обставин звернулась в суд з даним позовом.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 26.09.2017 року було замінено відповідача ОСОБА_2 у справі № 132/2625/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним на належного відповідача-Калинівську міську раду Вінницької області.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її адвокат Вишаровська В.К. не з'явились, проте від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує повністю, в разі винесення рішення на її користь просить скасувати заходи забезпечення позову, які були застосовані відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 09.11.2016 року.

Представник Калинівської міської ради Вінницької області в судове засідання також не з'явився, проте від міського голови А.Шамалюка надійшла заява №02-1-1310 від 26.10.2017 року про розгляд справи за відсутності представника міської ради, позовні вимоги визнає.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син позивачки-ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 05.07.2016 року, серія НОМЕР_1.

Ступінь родинного зв'язку позивачки з померлим ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с.18).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31 жовтня 1996 року, виданого Вінницькою квартирно-експлуатаційною частиною району згідно розпорядження № 222 від 25.10.1996 року.

Позивачка являється спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_3

У відповідності до вимог ст.ст.1269, 1270 ЦК України позивачка у передбачений законом строк звернулась до приватного нотаріуса Панкеєвої О.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_3, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44438901 від 13.07.2016 року, номер у Спадковому реєстрі 59220360.

На виконання ухвали суду про забезпечення доказів від 09.11.2016 року завідуючою Державним нотаріальним архівом Вінницької області О.І. Слободяник було надано заповіт від 07.10.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Панкеєвою Л.М., згідно якого ОСОБА_3 заповідав все своє майно ОСОБА_10.

Згідно актового запису про смерть від 22.06.2011 року ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням Вінницького районного суду від 22.02.2010 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано недієздатним (а.с.13).

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 27.04.2010 року було встановлено опіку над недієздатним ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначено його опікуном матір-ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14) . Рішення набули законної сили та у відповідності до вимог ст.61 ч.3 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню.

Ухвалою Калинівського районного суду від 30.11.2016 року, з метою з'ясування обставин справи, що мають значення для справи та потребують спеціальних знань в області медицини, було призначено судово-психіатричну (посмертну) експертизу, на вирішення якої поставлено питання: -Чи міг ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Калинівка Вінницької області, станом на 07.10.2009 року (дата підписання заповіту) розуміти значення своїх дій та керувати ними?

Згідно висновку судово - психіатричної експертизи №8 від 26.06.2017 року КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім.акад. О.І.Ющенка» на час підписання заповіту від 07.10.2017 року ОСОБА_3 страждав на стійке хронічне душевне захворювання у вигляді шизофренії, параноїчної форми, безперервного типу перебігу, ускладненої алкоголізацією. На час підписання заповіту від 07.10.2009 року ОСОБА_3 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що висновок судово-психіатричного експерта №8 за результатами проведення посмертної судово-психіатричної експертизи від 26.06.2017 року є обґрунтованим і повним та відповідає вимогам ст. 147 ЦПК України.

При цьому суд враховує положення частини 6 та 7 ст. 147 ЦПК і оцінює цей висновок за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу та вважає, що підстав для непогодження з висновком експертів немає.

Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до вимог частин 1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За правилами визначеними ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а вразі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

З роз'яснень, які містяться в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» слідує, що право на пред'явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

В той же час, з роз'яснень, які містяться в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» слідує, що судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 23 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Суд зазначає, що в даному випадку відсутня повна цивільна дієздатність ОСОБА_3 для складання заповіту від 07.10.2009 року. За вказаних обставин позов підлягає до задоволення.

Крім того, ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 09.11.2016 року по даній справі в порядку забезпечення позову було заборонено приватному нотаріусу Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Панкеєвій Ользі Володимирівні (якою заведена спадкова справа №11/2016 року на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3) видавати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину, до розгляду справи №132/2625/16-ц .

Враховуючи, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 задоволено, суд вважає за необхідне в порядку ст.154 ЦПУК України скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 09.11.2016 року, з моменту набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 203, 215, 225, 1257 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 58-60, 61, 145, 154, 158, 212-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, складений 07.10.2009 року ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Панкеєвою Л.М. та зареєстрований за реєстровим №839.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 09.11.2016 року шляхом зняття заборони приватному нотаріусу Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Панкеєвій Ользі Володимирівні (якою заведена спадкова справа №11/2016 року на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3) видавати спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину, з моменту набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: