Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/1951/17
Провадження № 2/191/1087/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
23.10.2017 м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Матіяш С.К.,
за участю секретаря Якимчук Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Центр надання адміністративних послуг Синельниківської районної державної адміністрації, Іларіонівська селищна рада Синельниківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, про усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно,
16.06.2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 22 серпня 2005 року на підставі договору купівлі-продажу від 29 червня 2005 року він набув право власності на 1/4 частину домоволодіння № 25, розташоване на земельній ділянці розміром 700 кв. метрів, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Леніна, яке зареєстровано КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» в книзі: Д-1, стор. 40, номер запису 452/4.
На підставі рішення виконкому Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 21 жовтня 2005 року, № 189 номер домоволодіння з 25 перереєстровано на № 25-25Б.
26 липня 2001 року донька позивача - ОСОБА_5 зареєструвала у виконкомі Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Після реєстрації шлюбу доньці було присвоєно прізвище « Пікаєва». Від шлюбу у них є неповнолітні діти: ОСОБА_6, 15. 12. ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, 10. 02. ІНФОРМАЦІЯ_2 та Пікаєв ОСОБА_8, 06. 06. ІНФОРМАЦІЯ_3.
З дня придбання позивачем ? частини домоволодіння його донька ОСОБА_3, як член сім'ї власника жилого приміщення, разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та неповнолітніми дітьми поселились в жилому приміщенні, яке належить позивачу на праві спільної часткової власності, і з того часу вони проживають в цьому житловому приміщенні.
З 11 лютого 2011 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою в частині домоволодіння, яке належить позивачу.
Спільне життя доньки позивача з відповідачем не склалось оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, систематично влаштовує сварки, бійки, ніде не працює. Також відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї, висловлювання нецензурною лайкою, приниження честі та гідності членів родини, погрожування фізичною розправою тощо. Позивача, як власника будинку, не пускає до приміщення, в силу чого позивач вимушений разом з дружиною проживати в літній кухні.
На підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2016 року шлюб між донькою позивача та відповідачем був розірваний.
Але, відповідач продовжує проживати в житловому приміщенні, яке належить позивачу і вести антигромадський спосіб життя та постійно порушує правила спільного проживання. На вимоги позивача про залишення житлового приміщення в добровільному порядку, відповідач не реагує та погрожує фізичною розправою. Зніматися з реєстраційного обліку за місцем проживання відповідач не бажає.
Відповідач не сплачує жодної копійки за користування жилим приміщенням, за користування комунальними послугами з постачання електроенергії, води, газу, тощо, не приймає участі в ремонтних роботах з утримання будинку в належному технічному стані.
Згідно з рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червні 2016 року з відповідача присуджено стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, але відповідач відмовляється працевлаштовуватися та надавати своїм дітям матеріальну допомогу.
Така поведінка відповідача, який приходиться сторонньою людиною позивачу, не влаштовує його, як власника житлового приміщення, та він бажає щоб відповідач не проживав в його приміщенні, та був в ньому зареєстрованим. Через неправомірну поведінку відповідача позивач не може користуватися своїм майном, оскільки відповідач самовільно продовжує проживати в приміщенні і не дозволяє позивачу навіть війти до нього. У відповідача маються батьки, які забезпечені житловим приміщенням.
Позивач вважає, що проживання відповідача в належному йому житловому будинку та його реєстрація за цією адресою порушує його законні права власника на користування, володіння та розпорядження майном. У звязку з викладеним просив суд усунути перешкоди в користуванні, володінні та розпорядженні 1/4 частиною домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Леніна, 25-25 Б, шляхом зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, та примусово виселити ОСОБА_2, з вказаного домоволодіння, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати у справі.
Відповідач у судове засідання не зявився про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав.
Представники третіх осіб: Центр надання адміністративних послуг Синельниківської районної державної адміністрації, Іларіонівська селищна рада Синельниківського району Дніпропетровської області до суду не зявились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.
Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням зазначених положень закону та думки представника позивача, який згідно заяви не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд вислухав пояснення представника позивача за довіреністю ОСОБА_9, пояснення третьої особи ОСОБА_3, допитаної в якості свідка в судовому засіданні, пояснення свідків, дослідив матеріали справи, встановив наступне.
В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_9 підтримав вимоги позову та просив їх задовольнити в повному обсязі на підставах, які зазначені в позовній заяві. Пояснив суду, що відповідач по справі не є членом сімї позивача, веде асоціальній спосіб життя, систематично порушує правила проживання в житловому приміщенні; не оплачує вартість користування комунальними послугами; не приймає участі в утриманні будинку і його ремонті. Більш того, відповідач систематично влаштовує скандали, бійки, що перешкоджає позивачу і членам його родини вільно користуватися житловими приміщеннями, створює неможливі умови для проживання інших членів сімї.
В ході судового розгляду судом була допитана у якості свідка ОСОБА_3 , яка залучена до участі у справі у якості третьої особи без самостійних позовних вимог з боку позивача. Позовні вимоги підтримала. Пояснила суду, що з 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей. У звязку з неналежною поведінкою відповідача ОСОБА_2 в 2016 році шлюб був розірваний на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.
В 2011 році на прохання відповідача - позивач, ОСОБА_1 зареєстрував ОСОБА_2 у належній йому частині домоволодіння по вул. Леніна, 25-25 Б в смт. Іларіонове. Однак, відповідач ніколи не оплачував комунальні послуги, не приймав участі в утриманні і ремонті домоволодіння. Більш того, відповідач ОСОБА_2 веде антигромадський спосіб життя, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями. У стані алкогольного спяніння вчиняє бійки і сварки. З цього приводу свідок неодноразово викликала поліцію і зверталась до Синельниківського ВП з заявами про притягнення відповідача до відповідальності і ОСОБА_2 притягували до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сімї. ОСОБА_10 своїми погрозами і фізичним насильством примусив позивача переселитися в літню кухню і не пускає його в будинок, який належить ОСОБА_1 на праві власності. Таке життя є неможливим, оскільки від поведінки відповідача страждають всі члени родини і ніхто не може нормально користуватися житловим приміщенням.
Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що він є сусідом позивача, мешкає в будинку поруч. Знає про відповідача ОСОБА_2 те, що він ніде не працює, постійно вчиняє скандали, бійки, сварки; діти і члени родини залякані. Свідок це все чує через вікно. Позивач ОСОБА_7 разом з дружиною перейшов жити в літню кухню та не може користуватися своїм житлом.
З письмових доказів, які надані позивачем до суду, вбачається, що 22 серпня 2005 року на підставі договору купівлі-продажу від 29 червня 2005 року ОСОБА_1 набув право власності на 1/4 частину домоволодіння № 25, розташоване на земельній ділянці розміром 700 кв. метрів, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Леніна, яке зареєстровано КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» в книзі: Д-1, стор. 40, номер запису 452/4 ( а.с.7,8).
Згідно з довідкою №3156 від 12.12.2016 р., яка була видана Іларіонівською селищною радою ОСОБА_1- за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Березова (Леніна), 25-б зареєстровані : ОСОБА_1; ОСОБА_12 (дружина); ОСОБА_3 (донька); ОСОБА_2 (колишній чоловік) ( а.с.9).
Копією домової книжки ( а.с.10-12) підтверджується те, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою з 11 лютого 2011 року.
Копіями висновків Синельниківського ВП ( а.с.13-15) підтверджується те, що протягом 2016 року ОСОБА_12М.( дружина позивача) і ОСОБА_3 зверталися до Синельниківського ВП з заявами щодо вчинення насильства в сімї ОСОБА_2 відносно членів родини.
Копією постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі №191/4801/16-п підтверджується те, що ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення насильства в сімї (а.с.16).
Отже, суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується факт антигромадської поведінки відповідача ОСОБА_2 за місцем його проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, смт. Іларіонове, вул. Березова (Леніна),25-б і вчинення насильства в сімї відносно членів родини.
При вирішенні цього спору суд враховує наступне.
Серед основних прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_13 України проголошує право на житло. Тобто, право на житло - це одне із найважливіших соціально-економічних прав громадян України, оскільки воно стосується основ життя людини.
ОСОБА_10 до ст.25 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров'я й добробуту її самої та її родини .
Невід'ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року (ст. 10). При цьому, як вбачається із п. 1 ст. 12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16 грудня 1966 року, право на житло має реалізовуватися за умови вільного вибору людиною місця проживання.
ОСОБА_10 до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. ОСОБА_10 до рішення Європейського суду з прав людини у справі Кривіцька і Кривіцькій проти України , в контексті вказаної Конвенції поняття житло не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв'язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.
У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
ОСОБА_10 до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підставою для зняття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).
Крім того, статтею 7 Закону України від 11.12.2003р. №1382-IV « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначені підстави для зняття з реєстрації місця проживання особи в тому числі - документи, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства, підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, підстав на право користування житловим приміщенням.
ОСОБА_10 до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Разом з тим, законом встановлені певні обмеження щодо зняття з реєстраційного обліку осіб і їх виселення, які спрямовані на захист житлових прав громадян.
ОСОБА_10 до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку передбаченого законом.
ОСОБА_10 до ч.1 ст.109 ЖК України - виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Разом з тим, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
З урахуванням встановлених судом обставин справи, а саме те, що відповідач ОСОБА_2 систематично порушує правила співжиття в житловому приміщенні, що робить неможливим для інших членів родини проживання з ним в одному будинку, заходи запобігання і впливу виявились безрезультатними - суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Оскільки судом прийнято рішення про виселення відповідача ОСОБА_2 із житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення, то позовні вимоги позивача про зняття відповідача з реєстрації, також, підлягають задоволенню.
Питання про стягнення судових витрат вирішено судом відповідно до ст.88 ЦПК України і суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1402 ( одна тисяча чотириста дві) грн.
Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 81, 88, 212, 213, 215 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити в повному обсязі.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні, володінні та розпорядженні ? часткою домоволодіння, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Леніна,25-25б шляхом зняття з реєстраційного обліку за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Леніна, 25-25б ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, який народився 30 жовтня 1969 року в м. Миколаїв.
Виселити ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, з домоволодіння розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Леніна,25-25б.
Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1402 ( одна тисяча чотириста дві) грн.
Повний текст рішення складено 31.10.2017року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цивільно-процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до Державного органу реєстрації актів цивільного стану.

Суддя: ОСОБА_14