АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5552/17 Головуючий 1 інст. - Григор'єв Б.П.
Справа № 641/397/17-ц Доповідач - Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24» жовтня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Директора Харківського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України - ОСОБА_2, Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, Харківського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства з обслуговування повітряного руху України, третя особа - Харківська первинна профспілкова організація ВП «Федерація профспілок працівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, після уточнення якого просила визнати незаконним та скасувати наказ директора Харківського РСП ДП обслуговування повітряного руху України - ОСОБА_2 від 13 січня 2017 року № 14/о «з особового складу» про звільнення 13 січня 2017 року провідного юрисконсульта ОСОБА_1 у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці (п. 6 ст. 36 КЗпП України); поновити її на посаді провідного юрисконсульта Харківського РСП ДП обслуговування повітряного руху України; зобов'язати Харківський РСП ДП обслуговування повітряного руху України вснести зміни щодо включення посади «провідного юрисконсульта» до штатного розпису Харківського РСП ДП обслуговування повітряного руху України у встановленому порядку; стягнути з Харківського РСП ДП обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 січня 2017 року по день ухвалення рішення по цій справі без врахування виплати вихідної допомоги; стягнути з Харківського РСП ДП обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. Стягнути з Харківського РСП ДП обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 перерахунок заробітної плати за останній робочий день 13 січня 2017 року, вихідної допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки з урахуванням коефіцієнту підвищення 1,07; стягнути з Харківського РСП ДП обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 матеріальне заохочення до Міжнародного жіночого дня за 2017 року; допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах стягнення середньої заробітної плати за один місяць та зобов'язання внести зміни щодо включення посади «провідного юрисконсульта» до штатного розпису Харківського РСП ДП обслуговування повітряного руху України; судові витрати покласти на відповідача.

В обгрунтування позову посилалася на те, що 27 грудня 2001 року її прийнято на посаду юрисконсульта до Харківського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України згідно наказу від 27 грудня 2001 року № 152/л. З січня 2012 року працювала провідним юрисконсультом Харківського РСП Украероруху. 30 серпня 2016 року директор Харківського РСП Украероруху ОСОБА_2 запропонував виключити посади «провідного юрисконсульта» (1 од.) і «юрисконсульта» (0,5 од.) та включити посаду «юрисконсульта» (1 од.). В службовій записці від 09 серпня 2016 № 14-1-373 «Про скорочення посад» начальником юридичної служби Украероруху ОСОБА_3 пропонувалося скоротити посаду «юрисконсульта». 02 вересня 2016 року голові профкому ХППО ВП «ФПАРРІЗУ» ОСОБА_4 відповідач направив лист № 6.4-1-853 «Про скорочення працівників», в якому вказав про заплановане скорочення вищезазначених посад. 06 вересня 2016 року голова профкому ХППО ВП «ФПАРРІЗУ» ОСОБА_4 надав відповідь від 06.09.2016 № 15 про ненадання згоди на заплановані звільнення юрисконсультів та зауважив, що провідний юрисконсульт ОСОБА_1 є членом виборного профспілкового органу - профспілкового комітету та згідно ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. 252 КЗпП України, не може бути звільнена з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без попередньої згоди виборного органу, членом якого вона є. Листом від 18 травня 2016 року відповідача повідомлено про склад профспілкового органу ХППО ВП «ФПАРРІЗУ». 13 вересня 2016 року голові профкому ХППО ВП «ФПАРРІЗУ» ОСОБА_4 відповідач направив лист № 6.1-1-999, в якому повідомляв, що посада «провідного юрисконсульта», яку займає ОСОБА_1, ліквідується вже у зв'язку зі зміною істотних умов праці. 23 вересня 2016 року відповідач видав наказ № 481/0 «Про зміни істотних умов праці», в якому виключаються вищезазначені посади юрисконсультів. 28 вересня 2016 року відповідач провів засідання комісії з розгляду питань розірвання трудових договорів за ініціативою адміністрації та соціальному захисту працівників, на якому позивачу повідомили про скорочення її посади. При цьому само засідання відбулося 28 вересня 2016 року; протокол засідання оформлено 29 вересня 2016 року та підписано лише головою та секретарем комісії. 10 жовтня 2016 року на засідання комісії з розгляду питань розірвання трудових договорів за ініціативою адміністрації та соціальному захисту працівників їй вже запропонували отримати копії вакантних посад, при цьому ні наказу про зміни в організації виробництва та праці Харківського РСП Украероруху, ні попередньої згоди виборного органу не було надано.

30 листопада 2016 року голові профкому ХППО ВП «ФПАРРІЗУ» ОСОБА_4 відповідач направив лист № 6.4-1-2115, в якому просив надати погодження на її звільнення на підставі частини 6 статті 36 КЗпП України. На цей лист відповідач отримав обґрунтовану відповідь № 31 від 30 листопада 2016 року з посиланням на статті діючого законодавства України про ненадання згоди на її звільнення. Незважаючи на ненадання згоди профспілковою організацією, 13 січня 2017 року відповідач в порушення умов діючого законодавства України видав наказ № 14/0 про її звільнення 13 січня 2017 року , у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці (пункт 6 стаття 36 КЗпП України). Вважала, що її звільнення відбулось з грубим порушенням трудового законодавства.

В обгрунтування спричиненої моральної шкоди зазначила, що незаконне звільнення призвело до моральних страждань, порушення нормальних життєвих зв'язків та вимагало додаткових зусиль в організації свого життя. Порушення відповідачем законодавства про працю позбавило єдиного стабільного джерела доходів, права на працю, права утримувати і забезпечувати свою родину. Неправомірні дії відповідача призвели до погіршення стану її здоров'я, постійного перебування в стресовому стані та інше. Важко переживають ситуацію з її незаконним звільненням вона та її рідні, що в свою чергу спричиняє додаткові моральні страждання. Систематичною протиправною поведінкою відповідача вона була виставлена в негативному світлі як некваліфікований та непрофесійний працівник. Це завдало їй істотних моральних страждань, оскільки в очах друзів, рідних та колишніх колег її було дискредитовано, її репутації та іміджу успішної та впевненої в собі людини, завдано шкоди.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду - скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

При цьому посилалася на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не звернув увагу на те, що з наявних матеріалів справи, зокрема з оскаржуваного наказу про звільнення вбачається, що погодження із заступником директора з виробництва Украероруху про її звільнення не було; що підприємством не дотримано вимоги статті 32 КЗпП України, пункту 6 статті 36 КЗпП України та частин 2 та 3 статті 252 КЗпП України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, рішення суду - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з дотриманням норм чинного трудового законодавства.

Статтею 32 КЗпП України передбачено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Частиною 3 статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Із змісту зазначеної статті вбачається, що проведення власником заходів щодо зміни організації виробництва і праці - виключне повноваження власника. Водночас такі зміни не повинні означати примусу до праці. Така проблема вирішується частиною третьою статті 32 КЗпП України шляхом покладення на власника обов'язку попередити працівника за два місяці про майбутні зміни в організації виробництва і праці, а також про зміни істотних умов його праці, що викликаються змінами в організації виробництва і праці. Попередження - це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв'язку із змінами істотних умов праці. В останньому випадку працівник підлягає звільненню згідно з пунктом 6 статті 36 КЗпП України. Попереджаючи працівника про таку зміну істотних умов праці роботодавець має чітко зазначити, які ж саме істотні умови праці зміняться, оскільки, саме конкретизація змін істотних умов праці у попереджені дає змогу працівнику свідомо вирішити для себе питання, чи має він намір продовжувати дію трудового договору з конкретним роботодавцем.

Із роз'яснень, які містяться в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року вбачається, що припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо). Відмова працівника укласти контракт може бути підставою для припинення трудового договору за п.6 ст.36 КЗпП України у тому разі, коли відповідно до законодавства така форма трудового договору для даного працівника була обов'язкова.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 грудня 2001 року ОСОБА_1 прийнято на посаду юрисконсульта Харківського РСП Державного підприємства з обслуговування повітряного руху України.

13 січня 2017 року у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці (пункт 6 статті 36 КЗпП України) ОСОБА_1, провідного юрисконсульта звільнено.

Посилання ОСОБА_1 на те, що звільнення відбулося з порушенням норм чинного трудового законодавства є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Так, наказом директора Харківського РСП Украероруху № 236 від 27 червня 2014 року знеструмлено та зачинено (за можливості) об'єкти ОПР та ЗНС Луганської служби ОПР Харківського РСП.

Наказом тимчасово виконуючого обов'язки директора ДП Обслуговування повітряного руху України № 226 від 03 липня 2015 року на виконання розпорядження Украероруху від 12 лютого 2015 року № 7 «Про проведення апробації проектів Тимчасової примірної організаційної структури та Тимчасової примірної чисельності служб обслуговування повітряного руху РСП» та з метою ефективного використання трудових ресурсів наказано директорам РСП розробити та надати на затвердження організаційні структури ОПР РСП до 06 серпня 2015 року.

Наказом директора ДП Обслуговування повітряного руху України № 81 від 06 березня 2015 року створено комісію з ліквідації Луганської служби обслуговування повітряного руху.

Наказом директора Харківського РСП Украероруху № 248/1 від 02 вересня 2015 року наказано ввести в дію затверджені оновлені організаційні структури Полтавської, Сумської служб ОПР Харківського РСП та штатні розписи від 25 серпня 2015 року № 7.1.12-1, начальнику відділу кадрів в строки, передбачені законодавством підготувати та подати на підпис директору повідомлення для первинних профспілкових організацій про заплановане звільнення працівників та про зміну істотних умов праці.

На підставі службової записки № 6.4.-1-08-816 від 30 серпня 2016 року про зміну штатного розпису Харківського РСП Украероруху директора ОСОБА_2 на підставі службової записки начальника юридичної служби ДП Обслуговування повітряного руху України ОСОБА_3 від 09 серпня 2016 року № 14-1-373 з метою оптимізації штатної чисельності Харківського РСП Украероруху запропоновано внести зміни в штатний розпис: виключити з Харківського РСП Украероруху посади «провідний юрисконсульт» - 1 штатна одиниця, юрисконсульт - 0,5 штатної одиниці, включити посаду «юрисконсульт» - 1 штатна одиниця.

Службовою запискою № 6.4-1-853 від 02 вересня 2016 року директора ДП Обслуговування повітряного руху України повідомлено голову профкому ХППО ВП «ФПРАРРІЗУ» ОСОБА_4, що у зв'язку із змінами № 27 в штатному розписі Харківського РСП від 01 вересня 2016 року № 10.2.11-2 затвердженому тимчасово виконуючого обов'язки директора Украероруху заплановане скорочення наступних посад з 02 грудня 2016 року: (0,5 од.) посада - юрисконсульта, 1 (од.) посада - провідного юрисконсульта.

Головою профкому Харківської первинної профспілкової первинної профспілкової організації ВП «ФПАРРІЗУ» ОСОБА_4 директору Харківського РСП Украероруху направлений лист № 15 від 06 вересня 2016 року, в якому запропоновано відмовитися від планів скорочення юрисконсультів в Харківському РСП, оскільки це скорочення може привести до порушення законодавства. У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 є членом виборного профспілкового органу - профспілкового комітету її не може бути звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Наказом директора Харківського РСП Украероруху № 481/о від 23 вересня 2016 року у зв'язку зі внесенням змін до штатного розпису Харківського РСП виключено у терміни, передбачені законодавством України посади у кількості 1,5 одиниць: 1 од. - провідний юрисконсульт, 0,5 од. - юрисконсульт. Включено до штатного розпису Харківського РСП 1 (од.) посаду - юрисконсульт.

Протоколом засідання комісії з розгляду питань розірвання трудових договорів за ініціативою адміністрації та соціальному захисту працівників Харківського РСП № 6.4-1.5-12 від 29 вересня 2016 року згідно статті 32 КЗпП України ОСОБА_1 попереджено про зміну істотних умов праці.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась від підпису про ознайомлення з попередженням, про що складений акт від 06 жовтня 2016 року.

Протоколом засідання комісії з розгляду питань розірвання трудових договорів за ініціативою адміністрації та соціальному захисту працівників Харківського РСП № 6.4-1.5-13 від 10 жовтня 2016 року ОСОБА_1 передано для ознайомлення копії вакантних посад Украероруху станом на 28 вересня 2016 року та 06 жовтня 2016 року у зв'язку з внесенням змін до штатного розпису Харківського РСП, в переліку яких містилась посада юрисконсульта, що відповідала професії та кваліфікації позивача.

Листами № 6.4-1-1534 від 20 жовтня 2016 року, № 6.4-1-1674 від 31 жовтня 2016 року, № 6.4-1-1821 від 14 листопада 2016 року, № 6.4-1-1794 від 20 листопада 2016 року ОСОБА_1 запропоновано вакантні посади по Харківському РСП, перелік яких містився в додатку до листа, від отримання яких вона відмовилася.

Службовою запискою № 6.4-1-2115 від 30 листопада 2016 року тимчасово виконуючого обов'язки директора ДП Обслуговування повітряного руху України ОСОБА_5 на адресу голови профкому ХППО ВП «ФПАРРІЗУ» запропоновано в зв'язку з відмовою працівника ОСОБА_1 від запропонованих вакансій надати погодження на звільнення провідного юрисконсульта ОСОБА_1 на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України згідно відмови від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Протоколом засідання комісії з розгляду питань розірвання трудових договорів № 6.4-1.5-98 від 01 грудня 2016 року вирішено рекомендувати адміністрації Харківського РСП направити службову записку до Украероруху про перенесення терміну виключення зі штатного розпису Харківського РСП посад (провідного юрисконсульта та юрисконсульта 0,5 од.) Харківського РСП до фактичного виходу з лікарняного провідного юрисконсульта ОСОБА_1; рекомендувати адміністрації Харківського РСП у разі отримання згоди на перенесення терміну виключення зі штатного розпису Харківського РСП посад (провідного юрисконсульта та юрисконсульта 0,5 од.) у перший день виходу на роботу провідного юрисконсульта ОСОБА_1 провести засідання комісії з розгляду питань розірвання трудових договорів за ініціативою адміністрації та соціальному захисту працівників Харківського РСП та розглядати заяву від юрисконсульта (0,5 од.) ОСОБА_6 на переведення на вакантну посаду юрисконсульта (1 од.).

Листом голови профкому ХППО ВП «ФПАРРІЗУ» № 31 від 07 грудня 2016 року директора Харківського РСП Украероруху повідомлено, що профспілка не надає згоду на звільнення провідного юрисконсульта ОСОБА_1 на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України та пропонує відмовитися від планів скорочення провідного юрисконсульта ОСОБА_1

Протоколом засідання комісії з розгляду питань розірвання трудових договорів за ініціативою адміністрації та соціальному захисту працівників Харківського РСП № 99 від 13 січня 2017 року вирішили рекомендувати адміністрації Харківського РСП звільнити провідного юрисконсульта ОСОБА_1 на підставі пункту 6 статті 36 КЗпП України у зв'язку з її відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

З приводу виключення посад юрисконсультів Харківського РСП Украероруху провідний юрисконсульт ОСОБА_1 зверталась зі скаргою до керівництва Украероруху, на підставі якого створено комісію згідно з наказом директора Украероруху від 26 вересня 2016 року № 293 та проведено перевірку з 04 жовтня 2016 року по 05 жовтня 2016 року, в ході якої відбувалася спільна нарада за участю комісії, адміністрації Харківського РСП, профспілок та ОСОБА_1 В протоколі наради занесені відомості, що профспілки не мають зауважень щодо проведення змін істотних умов праці ОСОБА_1

Також ОСОБА_1 зверталась зі скаргою до Державної служби України з питань праці, в результаті чого з 23 листопада 2016 року по 28 листопада 2016 року проведено позапланову перевірку Харківського РСП, якою встановлено відсутність порушень вимог законодавства.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, дослідивши обставини справи повно, надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку щодо безпідставності позовних вимог ОСОБА_1, при цьому зазначивши, що починаючи з вересня 2016 року п'ять разів ОСОБА_1 повідомлялась про зміну істотних умов праці та їй було запропоновано вакантні посади на підприємстві. Своєї згоди на переведення на іншу вакантну посаду ОСОБА_1 не надала. Їй було роз'яснено положення статті 32 КЗпП України щодо права на свій розсуд погодитися зі зміною істотних умов праці або відмовитися від продовження роботи в нових умовах; та положення пункту 6 статті 36 КЗпП України, що у разі відмови від роботи в нових умовах трудовий договір з нею буде припинено.

Доводи представника ОСОБА_1 щодо того, що на підприємстві мало місце скорочення штату, а не зміна істотних умов є безпідставними, оскільки запропонована ОСОБА_1 посада юрисконсульта передбачала продовження роботи за цією ж спеціальністю та кваліфікацією в нових умовах, які передбачали зміну назви посади, розміру посадового окладу та зменшення обсягу роботи.

Твердження представника ОСОБА_1 щодо того, що оскільки ОСОБА_1 є членом виборного профспілкового органу, тому вона не підлягає звільненню є також безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 252 КЗпП України передбачено, що зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Аналогічні положення передбачені частинами 1, 2 статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Як вбачається з матеріалів справи наказ № 27 від 01 вересня 2016 року «Про внесення змін до штатного розпису» направлено на погодження до голови профспілки, відповідно до положень частини 2 статті 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», однак профспілка не надала погодження на зміну істотних умов праці. Головою профкому ХППО ВП «ФПАРРІЗУ» не надано обґрунтованої відповіді з причиною відмови в погодженні змін істотних умов праці, відповідь має лише формальну відмову. При цьому в листі зазначено, скорочення призведе до порушення вимог законодавства, однак мова йшла не про скорочення штату, а зміну істотних умов праці, що за своєю правовою визначеністю є різними поняттями.

Крім того, відповідно пункту 3 статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до Положення про Харківський регіональний структурний підрозділ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, затвердженого наказом Украероруху від 30 квітня 2015 року № 157, Харківський РСП є відокремленим структурним підрозділом без права юридичної особи. Організаційна структура Харківського РСП та штатний розпис затверджується директором Украероруху, тому проведення підприємством заходів щодо зміни в організації виробництва і праці це його виключне повноваження, а встановлення режиму роботи це право підприємства, що реалізується з дотриманням певного порядку.

Виходячи з того, що в Харківському РСП відбулись зміни в організації діяльності і праці, що мало наслідком зміну істотних умов праці ОСОБА_1, від яких ОСОБА_1 відмовилась, судова колегія вважає, що відповідач дотримав передбачену законодавством процедуру звільнення позивача і не допустив порушення її трудових прав та законних інтересів. У зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Таким чином судова колегія вважає, що висновок суду щодо відмови в задоволенні позову є законним, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи та наявних в ній доказів, яким надана належна оцінка, та правильно встановив юридичну природу правовідносин і застосував закон, який їх регулює.

Апеляційна скарга зведена до посилання на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку. Даних, які б вказували на наявність підстав для скасування чи зміну судового рішення, апеляційна скарга не містить. За таких обставин відповідно до статті 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ст. 307, ст. ст. 308, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії