У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів та відшкодування завданих збитків, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») 292 тис. грн суми переказу, 21 083 грн пені, 10 784 грн 85 коп. процентів за користування коштами, 313 тис. грн збитків, 50 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 16 грудня 2014 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укравтозапчастина» (далі - ТОВ «Автозапчастина») в особі Кіровоградської філії ТОВ «Автозапчастина» укладено договір з поставки товару, за яким постачальник зобов'язується передати у власність покупця трактор відповідно до специфікації до договору, а покупець зобов'язується сплатити за товар його вартість.

На виконання умов договору в цей же день позивач здійснив попередню оплату вартості товару та вніс готівкою через Олександрійське відділення ПАТ «Дельта Банк» 110 тис. грн, 17 грудня 2014 року - 131 тис. грн, 18 грудня 2014 року - 51 тис. грн, всього 292 тис. грн.

Проте кошти до постачальника не надійшли і позивачу банком не повернуті.

Крім того, у зв'язку з такими неправомірними діями банку та невчиненням дій щодо вчасного переказу коштів позивач зазнав збитків, які складаються із різниці вартості трактора на момент переказу та на момент звернення до суду із позовом, яка становить 313 тис. грн.

Також відповідач має сплатити позивачу пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 % суми переказу, як передбачено ст. 32.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», проценти за користування коштами у зв'язку із порушенням виконання зобов'язань з переказу коштів та відшкодувати завдану у зв'язку з цим моральну шкоду.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_4 292 тис. грн суми переказу, 10 784 грн 85 коп. процентів за користування коштами.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Останнім рішенням апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2016 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, не передаючи справу на новий розгляд, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 грудня 2014 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Укравтозапчастина» в особі директора Кіровоградської філії ТОВ «Автозапчастина» ОСОБА_6 укладено договір № 030ТР, за яким товариство зобов'язалося передати у власність покупцю трактор за ціною, вказаною у специфікації, а покупець зобов'язується сплатити за товар загальну суму 350 тис. грн 04 коп. на умовах попередньої оплати та прийняти його.

Договір та специфікація до нього не підписані постачальником.

На виконання умов договору позивач звернувся до Олександрійського відділення ПАТ «Дельта-Банк» і вніс готівкою для перерахування ТОВ «Укравтозапчастина» наступні кошти: 16 грудня 2014 року - 110 тис. грн (квитанція № ПН 1200219); 17 грудня 2014 року - 131 тис. грн (квитанція № ПН 1203072); 18 грудня 2014 року - 51 тис. грн (квитанція № ПН 120 54444). Всього 292 тис. грн.

Вказані кошти банк адресату не перерахував, а позивачеві не повернув.

На підставі постанови правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. У цей же день виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації у банку та з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 6 місяців, по 02 вересня 2015 року, та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова В.В.

На підставі постанови правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Дельта Банк» Кадирову В.В. на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

08 жовтня 2015 року в газеті «Голос України» була опублікована об'ява про прийняття вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк».

Позивач скористався своїм правом і заявою від 06 листопада 2015 року реалізував своє право кредитора.

Згідно з витягу з реєстру кредиторів ПАТ «Дельта Банк», позивач віднесений до 6 черги кредиторів.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212, 303 ЦПК України, правильно виходив із того, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції (19 червня 2015 року) в ПАТ «Дельта Банк» вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, а ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Водночас, апеляційний суд правильно врахував, що позивач звернувшись 06 листопада 2015 року із кредиторською вимогою до ліквідатора ПАТ «Дельта Банк», самостійно обрав спосіб задоволення своїх вимог та погодився із процедурою визначною Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд врахував правову позицію Верховного Суду України, що висловлена в постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15, правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи в касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

А.В. Маляренко