г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1722/17
Номер провадження 2/213/964/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2017 року, Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Попова В.В.,

при секретарі Малініній А.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Відділ реєстрації місця проживання громадян ОСОБА_5 комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який був уточнений і в редакції від 31.07.2017 року (а.с. 22-24) просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком № 45 по вул. Мироненко в м. Кривому Розі, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, а також зобовязати відділ реєстрації місця проживання ОСОБА_5 комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу скасувати реєстрацію відповідачів.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що йому належить на праві приватної власності житловий будинок загальною площею 87,1 кв. м., житловою площею 41,4 кв. м., гараж, сарай, вбиральня, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Мироненко, будинок № 45.

В цьому будинку разом з ним зареєстровані та проживають відповідачі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є чужими для нього, ніколи не були членами його сім'ї і які, в порушенні вимог ст. 162 Житлового кодексу України, не сплачують комунальні платежі, за газ, холодну воду та інше. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, це дочка та онук його померлої у 2008 році дружини - ОСОБА_6. Вони були зареєстровані у його житловому будинку померлою дружиною, ОСОБА_3 з 19 квітня 2005 року, а ОСОБА_4, із 24 грудня 2007 року, при отриманні паспорта громадянина України без його згоди. Померла дружина пояснила йому, що реєстрація її дочки і онука проста формальність і що жити вони будуть за іншою адресою. Після реєстрації відповідачі проживали в найманий квартирі за іншою адресою. Фактично проживати у належному йому житловому будинку відповідачі почали у 2015 році, коли їм відмовили у наймі житла. У теперішній час він проживаю за адресою: 50102, АДРЕСА_1 і вирішив розпорядитися своєю власністю - житловим будинком № 45, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Мироненко. Однак реалізувати своє право власника розпорядитися належним йому на праві приватної власності майном, тобто належним йому житловим будинком позивач не може, оскільки у будинку зареєстровані та проживають відповідачі, яки добровільно не бажають знятися з реєстрації та звільнити належний йому будинок, перешкоджають йому у його праві розпорядитися належним йому майном. На його прохання знятися з реєстрації у його будинку та звільнити його відповідачі відповідають категоричною відмовою, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивач вважає, що відповідачі повинні бути зняти з реєстрації у будинку № 45, який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Мироненко. Їх реєстрація в будинку, який належить йому на праві приватної власності, повинна бути скасована, а вони виселені. Його вимоги підтверджуються свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від15.12.2004 року, згідно до якого, житловий будинок загальною площею 87,1 кв. м., житловою площею 41,4 кв. м., гараж, сарай, вбиральня належать позивачу, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.02.2005 року.

В судовому засіданні позивач підтримав позов повністю, просив його задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов повністю, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала повністю, просила відмовити у його задоволенні та пояснила, що позивач її вітчим, який був одружений з її матірю. В будинку вона мешкала і раніше, потім вони з сином мешкали на зйомній квартирі, а три роки тому переїхала жити в будинок за проханням самого позивача, який сказав їм особисто, щоб вони або виписувались з нього, або переїжджали жити туди. Під час мешкання в будинку вони поміняли вікна, сплачували та сплачують комунальні послуги. На її думку позивач лише по документам є єдиним власником зазначеного будинку. ЇЇ мати вклала у цей будинок свої гроші, вона також давала свої гроші на цей будинок. На сьогодні вона збирається вступати у спадщину та через суд оспорювати право власності позивача на цей будинок, оскільки її мати також має право на цей будинок. 23 жовтня 2017 року вона разом з сином виїхала з цього будинку і на цей час вже мешкає за іншою адресою, проте, у звязку з неприязними стосунками з позивачем, вона не бажає повідомляти суду цей адрес. Зніматись з реєстрації вона не бажає, оскільки має намір оспорювати право власності позивача на цей будинок в суді.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав повністю, просив відмовити у його задоволенні та пояснив, що останні три роки вони мешкали у зазначеному будинку за проханням самого позивача, який сказав їм особисто, щоб вони чи виписувались з нього, чи переїжджали жити туди. Вони поміняли вікна в цьому будинку, кожний місяць сплачували та сплачують комунальні послуги, на підтвердження чого він надає витяги з банку. 23 жовтня 2017 року він разом з матірю виїхав з цього будинку і мешкає за іншою адресою, проте він не бажає повідомляти суду цей адрес, у звязку з неприязними стосунками з позивачем. Зніматись з реєстрації він не бажає, вважає, що його мати має також право на цей будинок.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач на підставі рішення Інгулецької районної ради «Про видачу свідоцтва про право власності» № 239/2 від 15.12.2004 року є власником домоволодіння № 45 по вулиці Дубова Гора в м. Кривий Ріг, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 02.02.2005 року Серія САА № 254741, форма власності - приватна, частка 1/1 (а.с. 5, 6).

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є дочкою померлої у 2008 році дружини позивача ОСОБА_6, а відповідач ОСОБА_4 є сином відповідача ОСОБА_3 та онуком померлої у 2008 році ОСОБА_6 Ці обставини визнані і не оспорюються сторонами.

Відповідно до довідки № 432 від 28.07.2017 року у зазначеному домоволодінні зареєстровані відповідачі ОСОБА_3 зареєстрована в 2005 році, але за цією адресою проживає з 2015 року, ОСОБА_4 зареєстрований з 2007 року, але за цією адресою проживає з 2015 року (а.с. 26).

В судовому засіданні відповідачі, кожний окремо, вказали, що 23.10.2017 року вони добровільно виїхали із вказаного домоволодіння і вже мешкають за іншою адресою. При цьому вони залишаються зареєстрованими за адресою домоволодіння позивача і не бажають знятись з реєстраційного обліку, оскільки на їх думку, в цьому домоволодінні є частка ОСОБА_3 і вона має намір у судовому порядку встановлювати свої права на цю частку.

Таким чином, спір між сторонами стосується реєстрації місця проживання відповідачів за адресою домоволодіння, яке належить на праві власності позивачу.

За встановлених судом фактичних обставин спір підлягає вирішенню з підстав статей 383 та 391 ЦК України.

Позивач наполягає на тому, що відповідачі, які не є членами його сімї, залишаючись зареєстрованими у його домоволодіння, створюють йому перешкоди у користуванні його власністю, оскільки він має намір продати її, але покупець не бажає придбати дане домоволодіння з реєстрацією інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Судом встановлено, що відповідачі, які не є членами сімї позивача, зареєстровані за адресою домоволодіння, яке належить позивачу, раніше проживали там, але з 23.10.2017 року добровільно покинули це домоволодіння та мешкають за іншою адресою, що було у судовому засіданні вказано самими відповідачами та підтверджено позивачем.

Судом також встановлено, що позивач тривалий час не мешкає за адресою своєї власності - зазначеного домоволодіння, що у свою чергу не оспорюється відповідачами і має намір продати вказане домоволодіння, проте наявність реєстрації відповідачів за його адресою створює йому перешкоди у цьому, оскільки саме з цієї причини він отримує відмови від потенційних покупців.

З урахуванням вищевикладеного суд знаходить, що вимога позивача стосовно визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним домоволодінням шляхом зняття з реєстраційного обліку є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Вимога щодо виселення відповідачів не підлягає задоволенню, оскільки відповідачі з 23.10.2017 року не мешкають за адресою домоволодіння позивача, що було у судовому засіданні також підтверджено позивачем.

Не підлягає задоволенню і вимога про зобовязання відділ реєстрації місця проживання ОСОБА_5 комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу скасувати реєстрацію відповідачів.

Між іншим суд не приймає до уваги думку відповідачів стосовно того, що позов не може бути задоволений, оскільки відповідач ОСОБА_3, як спадкоємець померлої у 2008 році дружини позивача ОСОБА_6, також має право на вказаний будинок, оскільки на час розгляду справи відповідачі не зазначили та не надали жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_3 вступила у спадок після смерті ОСОБА_6, в який входить зазначений будинок або його частка і таким чином також являється співвласником цього будинку. Розгляд таких питань знаходиться за межами позовних вимог і, згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, не може бути здійснений судом, при цьому відповідачами зустрічний позов не подавався.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнений позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим будинком, загальною площею 87,1 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м., який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Дубова Гора (колишня Мироненко), будинок № 45, шляхом зняття їх з реєстраційного обліку.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 320 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 320 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний тект рішення виготовлений 07.11.2017 року.

Суддя В.В.Попов.