У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Дельта Банк на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 березня 2017 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства „Дельта Банк до ОСОБА_1 про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 березня 2017 року відмовлено повністю в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки по іпотечному договору №32-0121002/Zфкіп-08 від 24.03.2008р. шляхом визнання права власності на квартиру №44 в будинку №12/1 м-ну Будівельників м. Кузнецовськ Рівненської області.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ПАТ „Дельта Банк покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_2, зясувавши наявність спадкоємця померлого позичальника та прийняття ним спадщини, в тому числі іпотечного майна, звернувся до спадкоємця із вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/700/2017 Головуючий у 1 інстанції : Ковтунович М.І.

Доповідач : Григоренко М.П.

При визначенні суми заборгованості за кредитним договором банком не нараховувалися ні відсотки, ні штрафні санкції після смерті позичальника, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Судом помилково встановлено, що банком вже використано спосіб судового захисту свого порушеного права предявленим ще у 2009 році позову до позичальника про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вказує, що новий кредитор АТ «Дельта Банк» звернувся в суд з позовною вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на іпотечне майно. Така позовна вимога не є тотожною із вимогою, предявленою ще ТОВ «Укрпромбанк». Власником предмета іпотеки залишається спадкоємець, а заборгованість за кредитним договором не погашена до цього часу. Із вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на іпотечне майно банк не звертався, така вимога заявлена вперше, тому не підлягає трактуванню як повторна. АТ «Дельта Банк» не міг здійснити продаж предмета іпотеки від свого імені, оскільки ухвалене рішення стосувалося ТОВ «Укрпромбанк».

Вважає, що позов АТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на нерухоме майно шляхом набуття права власності на нього є підставний, оскільки таким способом суд захищає порушені права кредитодавця щодо виконання позичальником грошових зобовязань забезпечених іпотекою.

Суд залишив незахищеним порушене право кредитора.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач вказує, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи представник ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Відповідач просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк», суд першої інстанції виходив із того, що рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17.11.09р., що набрало законної сили 28.11.09р., у справі №2-33/09, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №32-0121002/ФКВ-08 від 24.03.2008р., звернуто стягнення на предмет іпотеки по іпотечному договору №32-0121002/Zфквіп-08 від 24.03.2008р - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом майна ОСОБА_4, шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем ТОВ «Укрпромбанк» від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з початковою ціною 165100,00 грн. З метою збереження предмета іпотеки до його реалізації передано вищезазначену квартиру в управління ТОВ «Укрпромбанк», надано право ТОВ «Укрпромбанк» одержувати в БТІ витяги з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно щодо предмета іпотеки.

Повторне звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку за тим же іпотечним договором, хоч і в інший спосіб, не передбачене нормами закону, не ґрунтується на умовах договору, та буде несправедливим по відношенню до відповідача.

Колегія суддів погоджується із висновками оскаржуваного рішення і вважає, що доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність цих висновків, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

По справі встановлено, що 24.03.2008р. між ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_4 укладено кредитний договір №32-0121002/ФКВ-08, відповідно до умов якого банк видав позичальнику кошти в сумі 30700 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 11,6% річних, із строком повернення до 23 березня 2039р. В забезпечення виконання позичальником зобовязань між ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір №32-0121002/Zфквіп-08 від 24.03.2008р., предметом іпотеки по якому є квартира №44.

З копії договору про передачу активів та кредитних зобовязань Укрпромбанку на користь ОСОБА_2 від 30.06.2010р., укладеного між ПАТ «Дельта Банк», ТзОВ «Український промисловий банк» та Національним банком України (п.4), видно, що в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, ТОВ «Український промисловий банк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Український промисловий банк» як кредитора у зазначених зобовязаннях.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до ПАТ «Дельта Банк» від ТзОВ «Український промисловий банк» перейшли всі права та обовязки за іпотечним договором №32-0121002/Zфквіп-08 від 24.03.2008р., в тому числі і тих, що виникли на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17.11.09р.

Умовами іпотечного договору №32-0121002/Zфквіп-08 від 24.03.2008р. (п. 4.4 4.6) передбачено, що у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на Предмет іпотеки, передбачених п. 4.1. цього Договору, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним із наступних способів:

-шляхом прийняття Іпотекодержателем Предмета іпотеки у власність в рахунок виконання Основного зобовязання і цей договір є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки;

- шляхом продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

У випадку звернення стягнення на Предмет іпотеки на підставі рішення суду чи виконавчого напису нотаріуса реалізація Предмету іпотеки здійснюється шляхом продажу Предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

У разі, якщо прилюдні торги оголошені такими, що не відбулись, Іпотекодержатель має право придбати Предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни Предмета іпотеки.

З огляду на вказані умови Позивач не позбавлений можливості забезпечити свої вимоги шляхом звернення до виконавчої служби з виконавчим листом, виданого на виконання рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17.11.09 року, так як ТзОВ «Український промисловий банк» в свій час вже скористалось одним із способів задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна.

Крім того, сторони у даній справі при укладені іпотечного договору визначили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності іпотекодержателем, а Законом України «Про іпотеку» не передбачено визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду.

Усуваючи розбіжності в застосуванні норм статей 526 та 1050 ЦК України, Верховний Суд України у постанові від 02 листопада 2016 року № 359/4092/15 вказав, що частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частинах першій, третій статті 36 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому згідно із частиною першою статті 37 Закону України "Про іпотеку" правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку", статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України "Про іпотеку").

Відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України.

З матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про те, що позивач намагався у позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на цей предмет іпотеки, у звязку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань по кредитному договору.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 березня 2017 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства „Дельта Банк відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : С.В. Боймиструк

ОСОБА_5