АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.12.2016 позовну заяву повернуто позивачу (а.с. 30-31).

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції. Вважає, що суд дійшов неправомірного висновку про непідсудність даної справи Шевченківському районному суду м. Києва та повертаючи позовну заяву суд помилково застосував норму ч. 2 ст. 114 ЦПК України, відповідно до якої позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини, в той час як позов заявлено про оскарження дій приватного нотаріуса, як державного реєстратора, який незаконно здійснив реєстрацію права власності (а.с. 34).

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що справа не підсудна Шевченківському районному суду м. Києва, оскільки даний позов пред'явлено з приводу нерухомого майна, яке не знаходиться в Шевченківському районі м. Києва.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 07.12.2016 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_4 до приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М., ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1, за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Зобов'язати приватного нотаріуса Кобелєву А.М. скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права власності на будинок АДРЕСА_1

Позивач пред'явив позов до Шевченківського районного суду м. Києва за місцезнаходженням одного з відповідачів - приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М., у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 109 ЦПК України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно ч. 1 ст. 113 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Разом з цим, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Зокрема, суд дійшов висновку, що позивачем заявлені вимоги з приводу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 42 постанови від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про право користування нерухомим майном; про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна, тощо.

Проаналізувавши зміст заявлених позовних вимог та відповідні норми процесуального закону, колегія суддів вважає висновок суду про необхідність пред'явлення даного позову за місцезнаходженням майна, правомірним, оскільки в даному випадку позивачем заявлено вимоги, пов'язані з правом власності на нерухоме майно.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги про можливість пред'явлення даного позову за правилами ч. 1 ст. 109 ЦПК України, є необґрунтованими.

Водночас, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд невірно застосував норму процесуального права, зокрема при поверненні позову керувався вимогами ч. 2 ст. 114 ЦПК України.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції роблячи висновок про непідсудність даної справи у зв'язку з тим, що позов пред'явлено з приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК України), разом з цим застосовує правову норму ч. 2 ст. 114 ЦПК України, якою визначено, що позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Предметом даного спору не є зняття арешту з майна.

Отже, не дивлячись на те, що суд дійшов правильного висновку про не підсудність даної справи Шевченківському районному суду м. Києва, однак не вірно застосував норму процесуального закону, яка підлягала застосуванню, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням питання відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції, так як у суду апеляційної інстанції відсутні підстави і повноваження для постановлення з цього питання нової ухвали.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене та враховуючи зміст заявлених апеляційних вимог, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, а саме скасування оскаржуваної ухвали з передачею питання відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої АллиМихайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про зобов'язання вчинити певні дії - скасувати, а питання відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І.Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва