Справа №585/5116/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Євтюшенкова В. І.
Номер провадження 22-ц/788/767/17 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Ромни Сумської області

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Ромни Сумської області, третя особа: Управління Держпраці у Сумській області, про встановлення факту каліцтва внаслідок нещасного випадку на виробництві, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати факт отримання каліцтва внаслідок нещасного випадку на виробництві, який з ним стався 06 листопада 1967 року в бані Роменського заводу поліграфічних машин.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 24 серпня 1967 року був прийнятий на роботу в технологічний відділ спеціального конструкторського бюро Поліграфічного машинобудування (м.Ромни) Головного управління поліграфічного машинобудування і обладнання для скло - сіталової промисловості на посаду старшого лаборанта. 06 листопада 1967 року за вказівкою керівництва він виконував монтажні роботи на території Роменського заводу поліграфічних машин, а потім з дозволу керівника пішов митися до бані цього ж заводу, де послизнувся, впав і пошкодив ногу, у зв'язку з чим перебував на лікуванні. На даний час йому встановлено третю групу інвалідності безстроково з ураженням опорно-рухового апарату за загальним захворюванням. Вважає, що втрата працездатності є результатом нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Встановлено факт каліцтва, отриманого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 06 листопада 1967 року о 13 год. 45 хв. в бані Роменського заводу поліграфічних машин, у результаті якого ОСОБА_3 отримав забійну рану нижньої третини лівої гомілки, повне пересічення розгинателів пальців ступнів, що спричинило обмеження в русі лівої ноги.

Вказане рішення суду відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Ромни Сумської області, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, необ'єктивність висновків суду, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що взятий до уваги місцевим судом акт про нещасний випадок на виробництві форми Н-1, наданий позивачем, не відповідає вимогам Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві, яке діяло на час настання нещасного випадку. Натомість, з іншого акту про нещасний випадок на виробництві, який надала медико - соціальна експертна комісія, вбачається, що він відповідає вимогам вказаного положення та містить відмітку про те, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_3 06 листопада 1967 року, не пов'язаний з виробництвом. Вказує, що нещасний випадок стався з відповідачем не при виконанні його посадових обов'язків та в неробочий час. Вважає, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 про задоволення апеляційної скарги, пояснення позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що знайшов підтвердження факт каліцтва заявника на виробництві 06 листопада 1967 року. При цьому суд взяв до уваги пояснення свідків та надані позивачем письмові докази, зокрема, акт за формою Н-1, медичні довідки.

Однак, колегія суддів з даними висновками не погоджується, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 24 серпня 1967 року ОСОБА_3 був прийнятий на роботу в технологічний відділ спеціального конструкторського бюро Поліграфічного машинобудування (м. Ромни) Головного управління поліграфічного машинобудування і обладнання для скло-сіталової промисловості на посаду старшого лаборанта, що підтверджується наказом від 24 серпня 1967 року № 98, підписаного начальником СКБ-ПМ ОСОБА_6, та записами трудової книжки (а.с. 5).

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_3 надав світлокопію Акта про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 СБК - Поліграфмаш, який склав 06 листопада 1967 року начальник (керівник ділянки) ОСОБА_7, але надана суду копія акта не завірена (а.с. 6).

З цього акта вбачається, що 06 листопада 1967 року о 13 год. 45 хв., перебуваючи в тверезому стані, позивач пішов митись до бані Роменського заводу поліграфічних машин, послизнувся там, впав та кутом перегородки розрізав ногу. Причиною нещасного випадку вказано «Незадовільні умови техніки безпеки в приміщенні бані». При цьому, на акті відсутні підписи начальника цеху, бухгалтера, він не затверджений головним інженером заводу, у ньому не заповнений п. 17 Наслідки нещасного випадку. Також відсутній висновок щодо зв'язку нещасного випадку з виробництвом.

Медико - соціальна експертна комісія стосовно вказаного нещасного випадку з позивачем надала до суду інший акт форми Н-1, з якого вбачається, що він затверджений Головним інженером заводу та підписаний начальником цеху і бухгалтером. Відповідно до акта наслідком нещасного випадку з позивачем стала «Забійна рана нижньої третини лівої гомілки з повним пересіченням розгинателів пальців ступні», йому було виплачено по лікарняним листам 450 руб. На акті наявний висновок про те, що «Нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом», (а.с. 32).

В обох актах відсутні підписи інженера по техніці безпеки. З пояснень свідків, наданих у суді першої інстанції, встановлено, що окремої посади інженера з техніки безпеки на виробництві не було.

Відповідно до медичних довідок позивач знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ з 06 листопада 1967 року по 03 грудня 1967 року з діагнозом «Забійна рана нижньої третини лівої гомілки. Повне пересічення розгинателів пальців ступні» та у 36-й міській клінічній психоневрологічній лікарні м. Харкова з 31 січня 1968 року по 21 лютого 1968 року з діагнозом «Травматичне ушкодження шкіряного нерву в нижній третині лівої гомілки. Стан після операції» (а.с.7, 8, 9).

Згідно з довідкою Лікарсько-трудової експертної комісії за результатами огляду ОСОБА_3 25 квітня 1968 року йому було встановлено третю групу інвалідності по загальному захворюванню. Встановлено строк повторного огляду 25 квітня 1969 року (а.с. 10).

З Довідки до акту огляду МСЕК від 10 жовтня 2007 року вбачається, що позивачу встановлено безстроково третю групу інвалідності з ураженням опорно - рухового апарату за загальним захворюванням (а.с. 11).

Також з матеріалів справи вбачається, що 14 березня 2014 року ВАТ «Роменський завод поліграфічних машин» ліквідовано (а.с. 88 - 90).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, що працювали разом з позивачем у 1967 році у спеціальному конструкторському бюро Поліграфічного машинобудування, надали пояснення, що фактично спеціальне конструкторське бюро і Роменський завод «Поліграфмаш» були однією структурою. Нещасний випадок з ОСОБА_3 стався у другій половині дня після виконання робіт по монтажу обладнання на заводі «Поліграфмаш», коли він пішов митися у баню з дозволу керівництва, де підсковзнувся і впав, пошкодивши ногу, а після травми позивач перебував на лікуванні.

З п. 23 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1232 вбачається, що у разі реорганізації підприємства, на якому стався такий нещасний випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку. Якщо факт настання нещасного випадку встановлено рішенням суду, розслідування організовує територіальний орган Держпраці за місцем настання нещасного випадку та утворює комісію у складі не менш, як чотири особи.

Відповідно до абз. 2 п.п. «б» п. 2 розділу І Положення про розслідування і облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого Постановою Президії ВЦРПС від 20 червня 1966 року, протокол № 15, розслідуванню підлягають нещасні випадки, що виникли як протягом робочого часу (включаючи встановлені перерви), так і перед початком і по закінченню робіт, а також при виконанні робіт в позаурочний час, у вихідні і світкові дні (п. 6 Положення).

Результати розслідування нещасного випадку на виробництві, що викликало втрату працездатності не менше одного робочого дня, оформляються актом по формі Н-1 (п. 4 розділу І Положення).

Згідно абз. 1, 3, 5 п. 6 розділу І вищевказаного Положення, якщо в результаті розслідування не встановлений звязок нещасного випадку з виробництвом (наприклад при виготовленні в особистих цілях без дозволу адміністрації яких-небудь предметів) або використання транспортних засобів, належних організації; при спортивних іграх на території організації; при викраденні матеріалів; інструменту чи інших предметів; в результаті сп'яніння, якщо воно не являється наслідком дії застосовуваних у виробничих процесах технічних спиртів, ароматичних, наркотичних і інших подібних речовин і т. д.), то в акті форми Н-1 робиться відмітка «Нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом».

При згоді фабзавмісткома з пропозицією адміністрації на акті Форми Н-1 (у правому верхньому куті) робиться відмітка: «Нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом». Нещасні випадки не пов'язані з виробництвом, включаються у звіт загальним рядком.

Висновок технічного інспектора про зв'язок нещасного випадку з виробництвом являється обов'язковим для адміністрації підприємства і ФЗМК. Розбіжності між технічною інспекцією рад і галузевих профспілок по даному питанню розглядає відділ охорони праці ВЦРПР.

У п. 7 розділу І вказаного Положення зазначено, що відповідальність за правильне і своєчасне розслідування та облік нещасних випадків, а також за виконання заходів, вказаних в акті, несуть керівник організації, головний інженер, головні спеціалісти в сільському господарстві, начальники цехів, майстри і інші керівники відповідних виробничих ділянок.

Відповідно до абз. 1 п.11 розділу ІІ Положення, про кожний нещасний випадок на підприємстві потерпілий чи очевидець нещасного випадку негайно сповіщає майстра, начальника цеху або відповідного керівника робіт. Майстер, дізнавшись про нещасний випадок, повинен негайно організувати першу допомогу постраждалому і направити його в медичний пункт, сповістити про випадок, що стався начальнику цеху або відповідному керівнику робіт, зберегти до розслідування обстановку на робочому місці і стан обладнання такими, якими вони були в момент події (якщо це не загрожує життю і здоров'ю навколишніх працівників, не викличе аварії і не порушить виробничого процесу, який по умовах технології повинен вестися безперервно).

Згідно п.п. «б» п. 12 розділу ІІ Положення, начальник цеху (керівник відповідної ділянки), де стався нещасний випадок, зобов'язаний: протягом 24 годин розслідувати спільно зі старшим громадським інспектором по охороні праці цеху і інженером по техніці безпеки або особою, яка його заміняє, нещасний випадок, що стався, виявити його обставини і причини, а також встановити заходи по попередженню повторення подібних випадків.

Також у п. 13 та п. 14 розділу ІІ Положення, йдеться про те, що головний інженер організації (головний спеціаліст сільського господарства) зобов'язаний в добовий строк розглянути та затвердити акт і прийняти міри для усунення причин, викликавши нещасний випадок. По одному екземпляру затвердженого акта (з переліком заходів по усуненню причин, що викликали нещасний випадок, вказаних в. п.16) головний інженер направляє начальнику цеху (керівнику відповідної ділянки), комітету профспілки і технічному інспектору профспілки.

Адміністрація організації зобов'язана видати потерпілому на його вимогу завірену копію акта про нещасний випадок не пізніше трьох днів з моменту закінчення щодо нього розслідування.

За роз'ясненнями, наданими у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при застосуванні п. 3 ст. 273 ЦПК, яким передбачено встановлення каліцтва на виробництві або у зв'язку з виконанням державних чи громадських обов'язків, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по соціальному страхуванню, судам слід мати на увазі, що з дня введення в дію Закону України "Про охорону праці" (з 24 листопада 1992 року) справи про встановлення таких фактів не розглядаються в порядку окремого провадження. Питання, пов'язані із встановленням факту каліцтва на виробництві, коли виникає з приводу цього спір, а також, якщо при каліцтві в зв'язку з виконанням державних чи громадських обов'язків пенсія призначається особам, які внаслідок цього стали інвалідами, вирішуються в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, приймаючи до уваги обставини того, що офіційно нещасний випадок, що стався з позивачем 06 листопада 1967 року, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження, не пов'язаний з виробництвом, що підтверджується актом № 1, складеним відповідно до вимог діючих на той час нормативних актів, який на даний час є дійсним і не скасований, тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_3

Отже, покази свідків на користь позовних вимог ОСОБА_3 не можуть бути взяті до уваги, так як спростовуються даними вказаного акта про нещасний випадок.

За таких обставин, коли рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права його необхідно скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в позові.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.п.3,4; 314 ч.2; 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Ромни Сумської області задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 березня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -