АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що у 2014 році на підставі анкети-заяви шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг уклав з ПАТ КБ «Приватбанк» договір про відкриття карткового рахунку і отримав картку для виплат №620916.

30 травня 2016 року дізнався про заблокування його карткового рахунку ПАТ КБ «Приватбанк», без зазначення конкретної причини.

У звязку із викладеним, просить суд зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» розблокувати картковий рахунок №620916 з наданням можливості зняття/перерахування коштів з нього.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.97-99).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення суду про задоволення позову (а.с. 161-162).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім»я ОСОБА_2 на підставі анкети-заяви шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відкритий поточний картковий рахунок та видана картка №620916 /а. с. 9, 54/.

30 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про повідомлення йому причин блокування вказаного рахунку, на яку отримав листа № 20.1.0.0.0/7-20160830/4891 від 07 вересня 2016 року з наведеним переліком ймовірних причин блокування рахунку /а. с. 11/.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2017 року надано дозвіл слідчим органам на тимчасовий дозвіл до документів та можливість вилучення їх оригіналів, що становлять банківську таємницю та перебувають у володінні ПАТ КБ «Приватбанк», а саме: документів, що стосуються відкриття та функціонування наступного розрахункового рахунку № 620916, відкритого на імя ОСОБА_2 Ухвала суду мотивована тим, що під час досудового розслідування встановлено використання зазначеного рахунку для вчинення шахрайських дій /а. с. 52-53/.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що блокування карткового рахунку відбулося обгрунтовано, оскільки є підозри про використання рахунку для вчинення шахрайських дій, при цьому послався на положення п.п.1.3.2.13 та п.п.1.1.3.2.14 Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що узгоджується з письмовими матеріалами та вимогами чинного законодавства.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Так, оформлюючи картковий рахунок, ОСОБА_2 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з п. 1.1.3.2.3 яких передбачено, що у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов договору та/або у разі виникнення овердрафта банк має право призупинити розрахунки за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за договором.

Згідно п.1.1.3.2.14 Умов та правил надання банківських послуг банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій.

Тобто для того, щоб відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у банку повинні бути вмотивовані підозри щодо використання банку для проведення незаконних операцій.

Заперечуючи проти позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» стверджував, що по картковому рахунку клієнта здійснювались несанкціоновані операції, ОСОБА_2 був внесений до списку клієнтів з обмеженням в банківському обслуговуванні як шахрай в електронних операціях. Доступ позивача до коштів на картці було обмежено спеціально уповноваженим органом до встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме події правопорушення та осіб, що його вчинили.

Таким чином, у матеріалах справи наявні відомості та докази кримінального провадження стосовно шахрайських дій позивача чи невстановлених осіб, пов'язаних із зазначеними переказами, під час кримінального провадження здійснювалися обмежувальні заходи стосовно картки/рахунку позивача чи грошових коштів на ньому в порядку кримінально-процесуального судочинства, тому блокування картки і рахунку позивача відбулося відповідно до умов договору відкриття карткового рахунку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» електронний платіжний засіб платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ.

Пунктом 12 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705 (далі постанова) передбачено, що емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором.

Згідно зі ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк в тому числі здійснює ідентифікацію, верифікацію клієнта (особи, представника клієнта) і вживає заходів відповідно до законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, до відкриття рахунка клієнту, укладення договорів чи здійснення фінансових операцій, зазначених у частині другій цієї статті. Банк має право відмовитися від встановлення (підтримання) договірних відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику.

Доводи зазначені в апеляційній скарзі про незаконність блокування карткового рахунку позивача з посиланням на невірне застосування положеннь ст.1074 ЦК України, неможуть прийматися судом апеляційної інстанції до уваги, з урахуванням п.10.1 глави 10 постанови Національного банку України №22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до ст.1074 ЦК України не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Правовою гарантією на невтручання у право власності на кошти є рішення суду, що відповідає ст.41 Конституції України, згідно якою ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Обмеження права власності може бути засноване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи те, що позивачем у порядку передбаченому положеннями ст.ст.57-60 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами відсутність вищезазначеної суспільної необхідності, яка відображається у виправдовуванні його дій та непричетності до незаконного використання карткового рахунку, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є законним та обґрунтованим.

Таким чином доводи, вказані в апеляційній скарзі, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_3

ОСОБА_4