Провадження № 2/522/3478/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1

у складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі Довгань Ж.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування та відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ОСОБА_4 «УПСК»), ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування та відшкодування матеріальної і моральної шкоди. При цьому, позивач просить стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 38564,50 грн., моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн., витрати, повязані з оплатою правової допомоги, у розмірі 6000,00 грн., поштові витрати у розмірі 3,30 грн. та нотаріальні витрати у розмірі 350,00 грн. з ОСОБА_4 «УПСК», а також стягнути матеріальну шкоду у розмірі 926,88 грн. (що дорівнює сумі франшизи у розмірі 500,00 грн. з урахуванням інфляційних втрат в сумі 394,78грн. та 3% річних в сумі 32,10 грн.) та моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. з ОСОБА_3 (а.с.3-10, 69-70, 138-140).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що, по-перше, 31 жовтня 2013 року о 18 год. 10 хв. на вул. Семінарській в м. Одесі, з вини відповідача ОСОБА_3, який керував автомобілем «БАЗ А079», номерний знак НОМЕР_1, цивільна правова відповідальність якого була застрахована в ОСОБА_4 «УПСК», сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належний позивачеві на праві приватної власності автомобіль «Ssang Yong», номерний знак НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження; по-друге, до теперішнього часу ОСОБА_4 «УПСК» не здійснило йому виплату страхового відшкодування, чим йому завдано моральної шкоди; і, по-третє, оскільки страховим полісом передбачена франшиза у розмірі 500,00 грн., тому з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню сума франшизи, з урахуванням суми інфляційних втрат та 3% річних за час її прострочення, та 1000,00 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_1 підтримали позов.

Представник відповідача ОСОБА_4 «УПСК» подав адресовані суду свої письмові заперечення на позовну заяву, які містять прохання про розгляд справи без участі представника ОСОБА_4 «УПСК» (а.с. 35-37, 49-51, 157, 164, 209).

Направлена судом судова повістка відповідачу ОСОБА_3, на останню відому судові адресу його місця проживання, була повернута судові з поміткою пошти про те, що він більше не проживає за такою адресою.

Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення позивача та його представника, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що 31 жовтня 2013 року о 18 год. 10 хв. на вул. Семінарській в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «БАЗ А079», номерний знак НОМЕР_1, яким керував відповідач ОСОБА_3, та автомобіля «Ssang Yong», номерний знак НОМЕР_2, власником якого є позивач ОСОБА_2

Постановою Котовського міськрайсуду Одеської області від 09 грудня 2013 року у справі № 505/5725/13-п, яка набрала законної сили 20 грудня 2013 року, винним у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_3 (а.с.15).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На дату згаданої дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 була застрахована в ОСОБА_4 «Українська транспортна страхова компанія» згідно Полісу № АС/1711938 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, терміном дії з 16.07.2013 р. по 15.01.2014 р., за умовами якого : забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «БАЗ А079», державний номерний знак НОМЕР_1; ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоровю, становить 100000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну, становить 50000,00 грн.; франшиза 500,00 грн. (а.с. 38).

Відносини, що клались між позивачем і відповідачем ОСОБА_4 «УПСК», регулюються спеціальним нормативно-правовим актом Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-ІV.

Згідно ст. 3 цього Закону обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

04 листопада 2013 року за вхідним № 756 ОСОБА_4 «УПСК» отримало заяву-повідомлення (про настання страхового випадку) від ОСОБА_2 (а.с.39).

За приписами п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-ІV протягом 10-ти робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобовязаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

На виконання вказаних вимог, 0405 листопада 213 року належний позивачеві автомобіль «Ssang Yong», номерний знак НОМЕР_2, був оглянутий представником ОСОБА_4 «УПСК», про що складені два акти огляду (а.с. 41-42, 43-44).

Згідно звіту № 10262 від 20.11.2013 року оцінювача ОСОБА_5, зробленого за замовленням ОСОБА_4 «УПСК», вартість матеріального збитку, завданого володільцеві пошкодженого транспортного засобу «Ssang Yong», номерний знак НОМЕР_2, в результаті пошкодження цього транспортного засобу при ДТП, з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу, становить 9779,92 грн. (а.с. 91-93, 102-105).

Під час судового розгляду даної справи позивач не спростував правильність згаданого звіту № 10262 від 20.11.2013 р., тому суд критично оцінює наданий позивачем суду рахунок-фактуру № Р від 20.07.2016 р., складений ІП «АІС АВТО-ЮГ», відповідно до якого вартість деталей, які підлягають заміні в належному позивачеві транспортному засобі, становить 22027,20 грн., в тому числі ПДВ 3671,20 грн. (а.с. 141).

Крім того, суд враховує, що позивач не надав суду доказів щодо сплати ним грошових коштів за рахунком-фактурою № Р від 20.07.2016 р. у розмірі 22027,20 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 3671,20 грн., а згідно ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-ІV, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Також судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що 18 березня 2015 року позивач подав до ОСОБА_4 «УПСК» заяву про страхове відшкодування встановленого зразка, тобто майже через один рік і пять місяців після настання страхового випадку (31.10.2013 р.), але ОСОБА_4 «УПСК» своїм листом від 30.03.2015 р. за вих. № 71/1 відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі п/п 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-ІV (а.с. 45, 17)

Відповідно до п. 1 ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-ІV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - ТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститься : найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, імя, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно п/п 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 цього Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентарної виплати) є, зокрема неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, трьох років, якщо шкода заподіяна здоровю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача до ОСОБА_4 «УПСК» не підлягають задоволенню.

При цьому, суд враховує, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_4 «УПСК» моральної шкоди взагалі є безпідставними, оскільки страхова компанія відшкодовує моральну шкоду в разі спричинення шкоди життю чи здоровю потерпілого.

Вирішуючи позовні вимоги позивача до ОСОБА_3, суд враховує, що потерпілий на власний розсуд може звернутися з вимогою про відшкодування шкоди як до страхової компанії так і безпосередньо до винної особи, отже позивач має право вимагати стягнення матеріальної та моральної шкоди безпосередньо з винуватця ДТП відповідача ОСОБА_3

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Проте суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог.

Таким чином, позовні вимоги позивача до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 926,88 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає : у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у звязку з протиправно поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи; моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Однак позивач взагалі не обґрунтував свої позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди до ОСОБА_3

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позовні вимоги позивача до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідачів ОСОБА_3 на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати у розмірі 551,20 грн., повязані зі сплатою судового збору.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212,214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, НОМЕР_4, виданий Котовським МВ ГУМВС України в Одеській області 23.10.2008 р., що зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_5, виданий Ленінським РВ УМВС України в Одеській області 08.12.1997 р., ІПН НОМЕР_6, що зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4, матеріальну шкоду у розмірі 926 (девятсот двадцять шість) грн. 88 коп.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 25 жовтня 2017 року.

Суддя Н.А.Ільченко