РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/1817/16-ц

Провадження № 2/643/299/17

06.06.2017 р. м.Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Горбунової Я.М.,

при секретарі Арестовій І.В.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 12.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №0 за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 38 000 доларів США строком до 12.06.2015 року зі сплатою відсотків у розмірі 13 відсотків річних. Позивач просить визнати недійсним даний кредитний договір у звязку з недодержанням в момент його вчинення вимог, встановлених ст.203 ЦПК України.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що договір був укладений під впливом умисний дій відповідача, який ввів його в оману під час його укладання. Так, відповідно до п.2 частини 1 кредитного договору банк надає кредит на споживчі цілі. Відповідно до п.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі повну та достовірну інформацію щодо умов кредитування, зокрема: наявні форми кредитування; тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік всіх витрат, повязаних з отриманням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна. Банк не виконав данні вимоги закону щодо надання повної та достовірної письмової інформації щодо умов кредитування і про реальну переплату за кредитом, і як наслідок своїми діями створив хибне уявлення у позичальника про реальну відсоткову ставку та кінцеву суму кредиту, яку необхідно буде сплатити, тобто, абсолютне значення подорожчання кредиту. Сума заборгованості, яку банк вистав для стягнення з позичальника за даним кредитним договором становить 559 602,83 грн., що по курсу НБУ станом на 16.07.2009 р. становило 73 331,87 доларів США (із заборгованості по тілу кредиту у сумі 35 946 доларів США), тобто абсолютне значення подорожчання кредиту становить 37 385,20 доларів США, що за рік становить майже 200 %. Таким чином, банк приховував реальну відсоткову ставку та абсолютний показник подорожчання кредиту, чим ввів позичальника в оману щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, реальної відсоткової ставки та розміру реального щомісячного платежу.

ОСОБА_4 та його представник позов підтримали та пояснили, що всі обставини та обґрунтування вимог зазначені у позові, окрім того зазначили, що має місце порушення банком вимог Закону України «Про банки та банківську діяльність», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені Постанова Правління Національного банку України 10.05.2007 року N 168 в частині надання повної та достовірної інформації щодо умов кредитування.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» в судове засіданні не зявився, надав суду письмове клопотання про залучення у справі правонаступника ПАТ «УкрСиббанк» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Довіра та гарантія», так як відповідно до договору факторингу № 28 від 21.09.2015 р. усі права та обовязки за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.06.2008 р., укладеного між ОСОБА_4 та АТ «УкрСиббанк», перейшли до правонаступника.

Представник третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Довіра та гарантія» надав письмові заперечення, в яких зазначив, що позичальник мав повну та достовірну інформацію щодо умов кредитування, про що свідчить п.7.2 розділу 7 кредитного договору, де зазначено що позичальник підтверджує, що повністю розуміє та вважає справедливими щодо себе всі умови договору,свої права та обовязки за договором і погоджується з ними. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 30.09.2009 р., яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за даним кредитним договором, В даному рішенні встановлені обставини, які не підлягають доказуванню, оскільки рішення набрало законної сили.

Заслухавши пояснення, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.06.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №0 за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 38 000 доларів США строком до 12.06.2015 року зі сплатою відсотків у розмірі 13 відсотків річних. Разом з тим, в кредитному договорі банк не зазначив сукупну вартість кредиту, реальної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту.

Ці обставини підтверджуються кредитним договором від 12.06.2008 року, висновком судової економічної експертизи №11389, складеним 12.04.2017 року.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Ч.1 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Одним з таких нормативно-правових актів Національного банку України є Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені Постанова Правління Національного банку України 10.05.2007 року N 168 (далі Правила).

Відповідно до п.3.1. та п.3.3. зазначених Правил банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача.

Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту.

Між тим, зазначені вимоги законодавчих норм банком не виконані.

Крім того, відповідно до ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність),що вводить споживача в оману.

Відповідно до п.1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до п.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі повну та достовірну інформацію щодо умов кредитування, зокрема: наявні форми кредитування; тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік всіх витрат, повязаних з отриманням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна.

Згідно висновку судової економічної експертизи №11389 у договорі №0 від 12.06.2008 р. з урахуванням додатків до нього не відображена повна обовязкова інформація щодо сукупної вартості кредиту, передбачена «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затвердженими постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 р.

Також, показники сукупної вартості кредиту за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 12.06.2008 р. ( з урахуванням додатків до нього), при розрахунках у національній валюті України, враховуючи фактичний курс гривні до долара США за період з 12.06.2008 по 22.02.2016 р. становлять: реальна процентна ставка -48,03 %, абсолютне значення подорожчання кредиту -234 488,33 грн. і не відповідають даним, зазначеним у договорі про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 12.06.2008 р.

Згідно даного висновку розмір щомісячного ануїтетного платежу по тілу кредиту та відсоткам за користування кредитними коштами, розрахований виходячи з умов кредитування (сума кредиту, відсоткова ставка, строк кредитування), визначених договором про надання кредиту, становить 691,29 доларів США, між тим, в договорі сума ануїтетного платежу становить 695,00 доларів США, тобто фактично перевищує реальний його розмір.

Таким чином, банк не виконав вимог зазначених вище законів про дотримання умов кредитування, в частині надання позичальнику обєктивної, повної та достовірної письмової інформації про умови кредитування та альтернативі умови кредитування і про реальну проценту ставку та переплату за кредитом. Банк приховував реальну відсоткову ставку та абсолютний показник подорожчання кредиту, чим ввів позичальника в оману щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, реальної відсоткової ставки та розміру реального щомісячного платежу і створив хибне уявлення споживача про вигідність для нього укладання даного договору кредиту.

Тому вказаний правочин, є таким, що суперечить актам цивільного законодавства, що є підставою для визнання його недійсним з підстав, передбачених ч.1 ст. 203 ЦК України, крім того, на думку суду відповідачем введено в оману позивача при укладанні договору щодо його умов, що також є підставою для визнання його недійсним з підстав, передбачених ст. 230 ЦК України.

Ч.1 ст.216 ЦК України передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Заперечення представника третьої особи суд вважає необгрунтованими, так як всі доводи, викладені в запереченях, спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, та висновками зробленими судом з цього приводу..

Відповідно до вимог ст.ст.79, 86, 88 ЦПК України та користь ОСОБА_4 з ПАТ «УкрСиббанк» слід стягнути 11 916 грн. судових витрат, повязаних з проведенням судової експертизи, що підтверджується квитанцією про сплату її вартості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 27, 60, 88, 214, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір №0 від 12.06.2008 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4.

Стягнути з Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_4 11 916 (одинадцять тисяч девятсот шістнадцять) грн. судових витрат, повязаних з проведенням судової експертизи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя - Я.М.Горбунова