13.11.2017 Справа № 696/1175/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Камянка

Камянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Шкреби В.В.,

при секретарі Ткачук Т.С.,

за участі

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання і догляд,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання і догляд.

Свої вимоги мотивувала тим, що 03.07.2009 року ОСОБА_5 своїм заповітом заповідала сторонам в рівних долях належну їй на праві власності квартиру № 32 по вул. Пушкіна, б. 44 в м. Камянка Черкаської області. Оскільки заповідач хворіла та потребувала стороннього догляду, сторони між собою домовились, що спільними зусиллями будуть доглядати ОСОБА_5 З липня по грудень 2015 року Позивач також наймала за власні кошти сиділку по догляду за ОСОБА_5, також витрачала значний час по догляду за спадкодавцем. Але як потім стало відомо після смерті заповідача, остання склала спадковий договір на користь Відповідача, за умовами якого спірна кватира відійшла у власність Відповідача. Позивач вважала, що її використали як сиділку, а тому просила стягнути на свою користь оцінені нею витрати на утримання та догляду за ОСОБА_5

В судовому засіданні Позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач та її представник висловились проти задоволення позову, так як вважали його безпідставним.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що 03.07.2009 року ОСОБА_5 своїм заповітом заповідала сторонам в рівних долях належну їй на праві власності квартиру № 32 по вул. Пушкіна, б. 44 в м. Камянка Черкаської області.

Водночас, як випливає зі змісту спадкового договору від 04.08.2014 року, ОСОБА_5 передала на випадок її смерті у власність Відповідача вказану нерухомість.

Таким чином, у відповідності до положень частини 2 статті 1307 ЦК України з 04.08.2014 року складений заповіт ОСОБА_5 є нікчемним.

Свої вимоги Позивач обгрунтовував наявністю усної домовленості між сторонами про догляд і утримання ОСОБА_5 Разом з тим, суд враховує, що сторони не заперечували того факту, що жодних письмових доказів наявності домовленості в їх розпорядженні не має, а тому в силу заперечень існування такої домовленості зі сторони Відповідача, суд позбавлений можливості встановити принаймні, які положення домовленості не були виконанні сторонами та які мають бути наслідки для них через це.

Щодо показань свідка ОСОБА_6 суд виходить з того, що положення частини 1 статті 218 ЦК України передбачають, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. При цьому рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Таким чином, суд знаходить, що суду не надано доказів існування між сторонами договірних зобовязань по догляду певної особи, а так само і порушення такого зобовязання, наявність обґрунтованого доказами розрахунку проведених витрат певною особою.

У звязку з вказаним, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через їх недоведеність.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 10, 11, 57, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 202, 218, 1307 Цивільного кодексу України,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання і догляд відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :