АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/1006/2017 Єдиний унікальний номер справи: 658/3123/16-ц
Головуючий в І інстанції Терещенко О.Є.
Доповідач Приходько Л.А.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Приходько Л.А.,

суддів: Бездрабко В.О.,

ОСОБА_1,

секретар Зварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 лютого2017 року у справі

за позовом

ОСОБА_2 до Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області про стягнення заборгованості по заробітній платі,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом (вимоги якого було уточнено в ході розгляду справи) до Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області. Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_2зазначила, що рішенням Каховського міськрайонного суду від 08 червня 2015 року її поновлено на посаді директора Малокаховського сільського будинку культури з 23 липня 2013 року та виплачено заробітну плату за період з 23 липня 2013 року по 08 червня 2015 року. Посилаючись на те, що адміністрація відповідача не нарахувала та не виплатила їй заробітну плату за період з 09 червня 2015 року по 30 липня 2015 року, позивачка, з урахуванням уточнених позовних вимог, остаточно просила суд: стягнути з Малокаховської сільської ради на її користь заробітну плату за період часу з 09 червня 2015 року по 29 липня 2015 року в сумі 3 766,23 грн. без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів; стягнути з Малокаховської сільської ради на її користь компенсацію за затримку виплати заробітної плати за період, який становить 566 днів у сумі 61 379,37 грн.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з Малокаховської сільської ради Каховського району на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за період з 09 червня 2015 року по 29 липня 2015 року в сумі 3 766,23 грн. та компенсацію за затримку виплати заробітної плати в сумі 61 379,37 грн. Стягнуто з Малокаховської сільської ради Каховського району на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі Малокаховська сільська рада Каховського району, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В судовому засіданні представник Малокаховської сільської ради Каховського району ОСОБА_3, приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі за обставинами викладеними у скарзі. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог у повному обсязі

Заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_2,приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, зазначила, що на її думку рішення суду є законним та обґрунтованим. Просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з порушенням відповідачем передбачених ст. 115 КЗпП України строків виплати позивачці належної їй заробітної плати, з Малокаховської сільської ради на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у вигляді середнього заробітку за період з 09 червня 2015 року по 29 липня 2015 року в сумі 3 766,23 грн. Також суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку наявні підстави для виплати позивачеві компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати відповідно до вимог ст.34 Закону України «Про оплату праці» та ч.1 ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини у зв'язку з порушенням строків їх виплати».

Колегія суддів не може погодитися з зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки до таких висновків суд дійшов внаслідок застосування до спірних правовідносин закону, який не підлягає застосуванню.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи рішенням Каховського міськрайонного суду від 08 червня 2015 року визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області № 40 від 23 липня 2013 року про звільнення з посади директора Малокаховського сільського будинку культури ОСОБА_2 за прогули без поважних причин. Поновлено ОСОБА_2 на посаді директора Малокаховського сільського будинку культури з 23 липня 2013 року. Стягнуто з Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу без утримання податків та інших обовязкових платежів в сумі 48 248,46 грн. за період з 23 липня 2015 року по 08 червня 2015 року. При цьому рішення в частині поновлення на роботі було допущено до негайного виконання. Рішення набрало законної сили 20 липня 2015 року (а.с.4-5) .

09 червня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до голови Малокаховської сільської ради з заявою про поновлення на посаді директора Малокаховського сільського будинку культури на підставі рішення Каховського міськрайонного суду від 08 червня 2015 року (а.с.16).

Розпорядженням голови Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області № 69 ОСОБА_2 поновлено на роботі директора Малокаховського сільського будинку культури з 23 липня 2013 року. Зазначене розпорядження було видано лише 30 липня 2015 року (а.с.15).

Середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 48 248,46 грн. за період з 23 липня 2015 року по 08 червня 2015 року, визначений рішенням суду від 08 червня 2015 року, був виплачений відповідачем у повному обсязі (а.с.51,52). В подальшому заробітна плата ОСОБА_2 нараховувалася та виплачувалася починаючи лише з 30 липня 2015 року (а.с.50). Зазначені факти сторонами не заперечуються. При цьому на період незаконного звільнення позивачки її посаду займала інша особа, яка розпорядженням голови Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області № 68 була звільнена з займаної посади з 30 липня 2015 року (а.с.56).

Таким чином у у зв'язку з невиконанням відповідачем рішення суду про поновлення на роботі у період часу з 09 червня 2015 року по 29 липня 2015 року ОСОБА_2 знаходилася у вимушеному прогулі.

Як вбачається зі змісту позовних вимог та пояснень даних під час розгляду справи, ОСОБА_2 звернулась до суду з вимогою стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення її на роботі, а також компенсації втрати частини доходу у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати за період з 30 липня 2015 року по день ухвалення судового рішення.

Оплата за час вимушеного прогулу при затримці власником або уповноваженим ним органом виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника передбачена ст.236 КЗпП України.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню (ч.5 ст.235 КЗпП України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов'язків.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися та незалежно від тривалості здійснення виконавчих дій.

Статтею 236 КЗпП України визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різницю в заробітку за час затримки.

За змістом норм статті 236 КЗпП України, затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення.

Саме такий правовий висновок викладений Верховним Судом України при розгляді справи № 6-435цс15 у Постанові від 01 липня 2015 року, відтак в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст.236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення. У разі наявності затримки виконання рішення встановити період затримки, який слід рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Після ухвалення Каховським міськрайонним судом 08 червня 2015 року рішення про поновлення ОСОБА_2 на роботі, розпорядження про її поновлення на роботі видано відповідачем лише 30 липня 2015 року, чим порушено вимоги ст.235 КЗпП України щодо негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. В період з 09 червня 2015 року по 29 липня 2015 року заробітна плата позивачці не нараховувалась та не виплачувалася, а тому колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених ст. 236 КЗпП України підстав для стягнення з Малокаховської сільської ради середнього заробітку за час вимушеного прогулу виходячи з розрахунку, наведеного нижче.

101,79 грн.(середньоденний заробіток позивача, що був встановлений рішенням суду про поновлення на роботі від 08 червня 2015 року та відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають) х 37 (робочі дні за період з 09 червня 2015 року(рішення про поновлення позивача на роботі) по 29 липня 2015 року (день, що передує фактичному дню позивача на роботі)) = 3 766, 23 грн.

Разом з тим колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати передбаченої Законом України«Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» не підлягають задоволенню, оскільки така компенсація проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам, при цьому під доходами Закон розуміє грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру (ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»).

В даному випадку заробітна плата позивачці не нараховувалась.

Підставою для стягнення з роботодавця середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затриманні виконання рішення про поновлення на роботі є, відповідно до вимог ст. 236 КЗпП України, ухвала органу, який розглядав трудовий спір. Стягнутий середній заробіток, у даному випадку має разовий характер.

Отже, до виниклих між сторонами правовідносин Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» не застосовується.

Крім того, відповідно до ст. 3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу, а не шляхом стягнення середнього заробітку за час невиплати доходу.

На підставі наведеного, зважаючи на те, що суд першої інстанції в достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в також не звернув уваги на зміст і підстави позову, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням по справі нового рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі. В решті позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом ОСОБА_2 була звільненим від сплати судового збору в порядку ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи наведене, відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, керуючись п.п 1, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з Малокахвської сільської ради Каховського району на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 551,20грн. (1378 х0,4)

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області задовольнити частково.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 15 лютого2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Стягнути з Малокаховської сільської ради Каховського району Херсонської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 09 червня 2015 року по 29 липня 2015 року в сумі 3 766,23 грн. без урахування прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Малокахвської сільської ради Каховського району на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

ОСОБА_1