Справа № 716/1764/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2017 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Сірик І.С.

секретаря Барабащук О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади с. Ржавинці в особі Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2, звернулася до суду із позовною заявою до територіальної громади с. Ржавинці в особі Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за заповітом. Посилається на те, що 21.12.2010 року померла її мати ОСОБА_3 Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з житлового будинку № 29, розташованого по вул. Чернівецька в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області.

Вказане спадкове майно ОСОБА_3 згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області ОСОБА_4 від 25.06.1998 року заповіла їй. Спадкоємцем, який має право на обов'якову частку при спадкуванні за заповітом, є її сестра ОСОБА_5, яка відмовилася від прийняття спадщини та на спадщину після смерті матері не претендує.

Вказує на те, що спадщину після смерті матері прийняла вчасно, користується всім спадковим майном, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у його видачі нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок за адресою: вул. Чернівецька,29, с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області, за ОСОБА_3

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, вона змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просить розгляд справи провести за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити.

Представник відповідача територіальної громади с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява голови села Ржавинці ОСОБА_6, в якій він просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення.

Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.12.2010 року в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області померла ОСОБА_3, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-МИ №088010 від 23.12.2010 року (а.с.8). Внаслідок смерті останньої відкрилась спадщина на все належне їй майно, до складу якої, зокрема, входить житловий будинок № 29, розташований по вул. Чернівецька в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області. Вказане спадкове майно ОСОБА_3 згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Ржавинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області ОСОБА_4 від 25.06.1998 року, зареєстрованого в реєстрі за №39, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, заповіла позивачу ОСОБА_1

Спадкоємцем, який має право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом, є ОСОБА_5, яка у встановлені ст. 1270 ЦК України строки звернулася до державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 із заявою про відмову від прийняття спадщини, таким чином на спадщину після смерті матері не претендує.

Інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку при спадкуванні за заповітом, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе.

Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла вчасно, що вбачається з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №27220396 від 04.06.2011 року, свідоцтва про право на спадщину ( на земельну ділянку розміром 0,7507 га) від 23.12.2016 р., змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 1100/0731 від 24.10.2017 року.

З метою оформлення спадщини позивач у встановлений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадане спадкове майно, що вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №27220396 від 04.06.2011 року, однак, у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачем не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за ОСОБА_3, що вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Судом встановлено, що житловий будинок, розташований по вул. Чернівецька,29, в с. Ржавинці, Заставнівського району Чернівецької області, належав ОСОБА_3, яка померла 21.12.2010 року, що підтверджується довідками виконкому Ржавинецької сільської ради №2583 від 25.10.2017 р. (а.с.18,25) та витягом з погосподарської книги, з якої вбачається, що довгий час головою домогосподарства №29 по вул. Чернівецька в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області була ОСОБА_3

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69.

Згідно довідок виконкому Ржавинецької сільської ради №2583 від 25.10.2017 (а.с.18,25) та довідки-характеристики Заставнівського РБТІ №297 від 14.09.2017 року (а.с.15) житловий будинок, розташований в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області по вул. Чернівецька, №29, побудований ОСОБА_3 за власні кошти у 1960 році, не є колгоспним двором, будівельний паспорт на нього не виготовлявся, правовстановлюючі документи не видавалися. В особистому користуванні господарства знаходяться земельні ділянки: площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,14 га для ведення особистого селянського господарства.

В п. 3.3.Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних).

Також в даному листі зазначається, що записи у погосподарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо.

Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

На виконання вказаних норм закону, судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином.

Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На даний час позивачем ОСОБА_1, як спадкоємцем майна померлої за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.11). Згідно довідки - характеристики Заставнівського РБТІ №297 від 14.09.2017 року (а.с.15) його вартість становить 241719 (двісті сорок одну тисячу сімсот девятнадцять ) гривень 00 копійок.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав.

На підставі викладеного ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1222, 1241, 1268, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст. ст. 10, 11, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок загальною площею 69,50 м. кв. та житловою площею 35,70 м.кв., що в плані зазаначений під літ. "А" з господарськими спорудами, а саме: гараж під літ. "Б", літню кухню під літ. "В", сарай під літ. "Г", погріб під літ. "Д", літню кухню під літ. "Е", вбиральню під літ. "Ж", яму вигрібну 1, огорожу №1-2, що знаходяться за адресою: с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області та розташовані по вул. Чернівецька, №29 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 21.12.2010 року в с. Ржавинці Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис про смерть №46.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сірик І.С.