Єдиний унікальний номер 235/1425/17 Номер провадження 22-ц/775/1751/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Курило В.П.

суддів Жданової В.С., Будулуци М.С.

за участю секретаря Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_4, на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3.

В обґрунтування позову посилалася на те, що з 1998 року по 2001 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. 5). 9 листопада 2001 року шлюбні відносини між сторонами були припинені (а.с. 7).

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після досягнення ним повноліття змінив прізвище на «Петренко» (а.с.9).

Згідно довідки № 291 від 13 березня 2017 року ОСОБА_3 навчається в Красноармійському професійному ліцеї в групі № 1-15 за професією «Електрослюсар підземний; (слюсар черговий та з ремонту устаткування; гірник підземний» і знаходиться на неповному державному утриманні, з періодом навчання з 01 вересня 2015 року по 28 лютого 2019 року (а.с.10). Син навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Відповідач працює на посаді чергового інспектора чергової частини Мирноградського відділення поліції Покровського відділення ГУНП в Донецькій області та офіційно одержує заробітна плату, у звязку з чим має змогу утримувати їх спільну дитину. З урахуванням уточнених позовних вимог просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, який продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу щомісяця, починаючи з дати подання позову до закінчення навчання, тобто до 28 лютого 2019 року.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 травня 2017 року позовну заяву в частині позовних вимог про стягнення аліментів за період з 24 березня 2017 року по 29 березня 2017 року за заявою представника позивача залишено без розгляду.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2017 року з врахуванням ухвали того ж суду від 22 серпня 2017 року про виправлення описки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто аліменти з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 на час його навчання в Красноармійському професійному ліцеї в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 березня 2017 року і до 28 лютого 2019 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць.

З рішенням суду не погодився відповідач та оскаржив його через свого представника в апеляційному порядку.

Вказує в апеляційній скарзі, що судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права. Судом, в порушення вимог ст. 212 ЦПК України було прийнято та оцінено при постановленні рішення докази позивача з зазначенням витрат на придбання компютера, одягу, взуття та іншого, які були здійснені у 2016 році, коли відповідач виконував свої зобовязання по утриманню неповнолітнього ОСОБА_3 Згідно договору №16 від 01 вересня 2015 року третя особа на час навчання забезпечується обідами та форменим одягом, що вказує на відсутність необхідності витрат у звязку з його навчанням. Також, рішення суду було постановлено за відсутності відповідача та його представника. Вони не мали можливості приймати участі у судових дебатах. Про неспроможність зявитися до судового засідання 17 серпня 2017 року відповідач повідомляв суд. На його думку, суд не врахував матеріального становища відповідача, середній дохід якого, з урахуванням витрат на комунальні послуги, значно менше сукупного прожиткового мінімуму необхідного як для кожного з дорослих членів сімї і для дітей відповідача. Посилаючись на лист №452 від 18 травня 2017 року суд зазначив у своєму рішенні, що учень ОСОБА_3 забезпечувався навчальними та методичними посібниками, які входять до переліку обовязкових для навчання. Крім цього у листі зазначено, що ті посібники, за якими навчання не обовязково, знаходяться в бібліотеці ліцею, а тому третій особі їх придбати не потрібно. За таких обставин вважає, що з відповідача зовсім не повинні стягуватися аліменти на утримання третьої особи, який продовжує навчання. Просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в засідання апеляційного суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до статті 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд розглядає справу у відсутність відповідача ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення адвоката ОСОБА_4, позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що воно ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законів.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Останній навчається за держбюджетом на денній формі навчання в Красноармійському професійному ліцеї в групі № 1-15 за професією «Електрослюсар підземний; (слюсар черговий та з ремонту устаткування; гірник підземний» і знаходиться на неповному державному утриманні, з періодом навчання з 01 вересня 2015 року по 28 лютого 2019 року (а.с.10).

Відповідач працює в Головному управлінні національної поліції в Донецькій області на посаді старшого інспектора-чергового, середньомісячний заробіток складає 8800 грн.

За таких обставин суд першої інстанції зробив правил тни й висновок про те, що відповідач має можливість надавати фінансову допомогу сину, який продовжує навчання.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року розяснено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Частиною 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоровя та матеріальне становище дитини;

2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції правильно керувався вимогами ст. ст. 182, 199, 200, 201 СК України і врахував, що відповідач ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7, від шлюбу з якою має двох дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, які є учнями ЗОШ 1-Ш ступенів № 12 Покровської міської ради м. Покровська (а.с.54-57), і на утримання яких відповідач несе витрати на придбання продуктів харчування, одягу, предметів особистої гігієни, учбово-методичну літературу (а.с.41-47).

Щомісяця сімя відповідача несе витрати по оплаті комунальних послуг в сумі близько 846,89 грн. (1248,13 грн. за квітень 2017р. + 445,65 грн. за травень 2017р.) : 2), що підтверджується оглянутими в судовому засіданні суду першої інстанції квитанціями про оплату комунальних послуг. Але факт витрат відповідача на оплату комунальних послуг не дає підстав для звільнення відповідача від обовязку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання.

При визначенні розміру аліментів з відповідача суд також врахував можливість надання ОСОБА_1 допомоги на утримання третьої особи, яка працює вихователем ДНЗ № 43 у відділі освіти Покровської міської ради, і отримує середньомісячну заробітну плату у в сумі 3633,51 грн. (а.с.73).

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано того факту, що середній дохід ОСОБА_2, з урахуванням витрат на комунальні послуги, значно менше сукупного прожиткового мінімуму необхідного як для кожного з дорослих членів сімї і для дітей відповідача апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 і вони разом, в розумінні ст.180 СК України повинні утримувати їх дітей від спільного шлюбу. Крім того, відповідач доросла, здорова, працездатна людина, яка може заробляти достатньо коштів для утримання усіх своїх дітей, у тому числі і сина ОСОБА_10.

Розглядаючи справу, суд встановив, що ОСОБА_3 забезпечується державною стипендією у розмірі понад 415 грн. на місяць (а.с. 35) і 300 грн. на місяць додатковою стипендією за рахунок ПАТ Шахтоуправління «Покровське» (а.с. 105-106). Інших доходів не має. Крім того, він частково забезпечений одягом для роботи і навчання, а також підручниками. Але, суд першої інстанції правильно зробив висновок про те, що отримані грошові кошти та одяг не можуть в повному обсязі забезпечити належні умови проживання ОСОБА_3 на період навчання в ліцеї і отримання відповідної освіти. Тому вказані обставини також не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_2 від обовязку утримання сина на час навчання.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_11 та тещу ОСОБА_12 Однак судом встановлено, що вони перебувають на пенсійному обліку, отримують пенсію, а відповідачем не доведено , що він надає матеріальну допомогу на їх утримання.

Відповідно до статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції, висновки суду вони не спростовують.

Доводи скарги про те, що суд безпідставно розглянув справу у відсутність відповідача і його представника, позбавивши їх участі у судових дебатах, не можуть бути підставою для скасування рішення суду. Як видно з матеріалів справи відповідач і його представник були повідомлені про розгляд справи 17 серпня 2017 року, про що є розписка про отримання повістки ОСОБА_4 на аркуші справи 93. Дійсно на аркуші справи 94 є заява ОСОБА_2 про перенесення розгляду справи з 17 серпня на іншу дату. Але причини для цього не вказані. З врахуванням, що справа в провадженні місцевого суду перебувала з березня 2017 року майже 5 місяців, у суду першої інстанції були підстави для розгляду її по суті 17 серпня 2017 року. І протягом часу перебування справи в суді відповідач та його представник мали можливість надати свої заперечення проти задоволення позовних вимог і необхідні докази своїм запереченням. Більш того, в матеріалах справи містяться відомості і про доходи сімї відповідача, про чисельну кількість членів його сімї, про доходи батьків і т.і. Тому доводи відповідача про порушення судом норм процесуального законодавства, та його прав та інтересів є безпідставними.

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не діють підстав для висновку про порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права , що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Тому рішення суду є законним і підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. 303-315 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Судді: