У Х В А Л А

Справа № 144/1392/16-ц

Провадження № 6/126/23/2017

"07" червня 2017 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби щодо вирішення питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби у Вінницькій області звернувся до суду із поданням щодо вирішення питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, а саме ОСОБА_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, для виконання виконавчого провадження № 501245528 з виконання виконавчого листа № 465/11224/13-ц виданого 04.02.2016 Франківським районним судом м. Львова про «Відібрати малолітню ОСОБА_2 у батька ОСОБА_1 й передати матері ОСОБА_3. Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 за місцем проживання матері ОСОБА_3 - за адресою АДРЕСА_1». Також у поданні зазначають, що державним виконавцем неодноразово вживались заходи примусового його виконання, зокрема за місцем проживання боржника та фактичним місцем знаходження дитини ОСОБА_5 - ОСОБА_6 (вул. І.Богуна, 29 в смт. Теплик Теплицького району), ним організовувалось примусове виконання рішення суду.

Від старшого державного виконавця Заводнюк І.М., надійшло клопотання про розгляд подання за відсутності представника відділу. Подання підтримує в повному обсязі. Просить задовольнити.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку про відмову у задоволенні подання з виходячи з наступного.

Так, частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, що встановлено ст. 4 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Судом встановлено, що у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області знаходиться на виконанні виконавче провадження № 501245528 з виконання виконавчого листа № 465/11224/13-ц, виданого 04.02.2016 року Франківським районним судом м. Львова на підставі рішення цього ж суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини та визначення місця її проживання, яким вирішено: Відібрати малолітню ОСОБА_2 у батька ОСОБА_1 й передати матері ОСОБА_3. Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_7 за місцем проживання матері ОСОБА_3 - за адресою АДРЕСА_2. Допустити негайне виконання рішення суду про відібрання дитини у ОСОБА_1 й передачі її матері ОСОБА_3 відповідно до ст. 367 ЦПК України.

З огляду на невиконання боржником вимог виконавчого документа, державним виконавцем неодноразово вживались заходи примусового його виконання відповідно до ст. ст. 11,12,77 Закону України "Про виконавче провадження", однак провести виконавчі дії в примусовому порядку та відповідно виконати вимоги виконавчого документа не представилось можливим, про що складено відповідні акти державного виконавця.

Так, в акті від 12.02.2016 року зазначено про неможливість виконання рішення суду у зв"язку з відсутністю дитини за вказаною адресою;

в акті від 22.02.2016 року зазначено, що при проведенні виконавчих дій по відібранню малолітньої дитини - дитина відмовлялася йти до матері, плакала, кричала;

в акті від 21.04.2016 року зазначено, що при проведенні виконавчих дій по відібранню малолітньої дитини - дитина відмовлялася йти до матері, плакала, кричала (вжито заходів щодо виконання виконавчого документа в присутності , в тому числі залученого до участі у виконавчому провадженні спеціаліста - психолога відділу освіти Теплицької РДА);

в акті від 04.10.2016 року зазначено про неможливість проведення виконавчих дій у зв"язку з відмовою матері боржника - ОСОБА_8 надати державному виконавцю доступ до приміщення будинку, для виконання рішення суду . Також зазначено, що боржник повідомив, що перебуває на роботі, а тому не може забезпечити свою явку, звільниться тільки після 17 год. Посилаючись на недоторканість житла ОСОБА_8 та ОСОБА_1 вимагали покинути приватну територію будинковолодіння по вул. І. Богуна,29 смт. Теплик.

Посилаючись на вищевказані обставини старший державний виконавець Заводнюк І.М. просить надати дозвіл відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на примусове проникнення до будинковолодіння № 29 по вул. І.Богуна в смт. Теплик Вінницької області для виконання рішення суду про відібрання дитини.

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до п. 12 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

Згідно ч. 3 ст. 64 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про відібрання дитини, до нього застосовуються заходи, передбачені цим Законом.

Разом з тим, суд враховує те, що недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян та як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно- правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національної-, законодавства України.

Крім того, боржник ОСОБА_1 в своїх запереченнях на подання старшого державного виконавця, які наявні в матеріалах справи, зазначає, що будь-яких перешкод державним виконавцям не чинить, твердження державного виконавця, що він як боржник відмовив їм у наданні безперешкодного доступу до приміщення, де знаходилася його дитина, не відповідають дійсності, оскільки він в той час знаходився на роботі і про заплановане вилучення його не повідомляли, а тому його і не було вдома, а самовільно покинути робоче місце він не мав права. Звертає увагу на те, що державний виконавець вимагала віддати дитину у його матері, хоча вона не є стороною виконавчого провадження. Стверджує, що якщо працівники виконавчої служби заздалегідь і належним чином повідомлять його про заплановані виконавчі дії, зобов"язується взяти відпустку за власний рахунок і безперешкодно допустити працівників виконавчої служби до їх функціональних обов"язків.

Зважаючи, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо повідомлення боржника ОСОБА_1 про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з відібрання дитини 04.10.2016 року, а тому відсутність боржника у вказаний час за місцем проживання суд не розцінює, як перешкоджання виконанню рішення про відібрання дитини.

Відмова матері боржника - ОСОБА_8 допустити державних виконавців до будинку, у відсутність боржника ОСОБА_1, також не може бути розцінено, як перешкоджання виконання рішення суду, оскільки вона не є стороною виконавчого провадження та не зобов"язанна допускати державних виконавців у відсутність ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби є необгрунтованим та передчасним, а надання дозволу на примусове проникнення до будинковолдодіння № 29 по вул. Івана Богуна в смт. Теплик Вінницької області може призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_8, як співвласника зазначеного будинковолодіння.

Керуючись ст. ст 209, 210, 376 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби щодо вирішення питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. Г. Рудь