АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1235/17 Доповідач - Храпак Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

при секретарі - Коваль О.І.

та сторін: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області - Хомик Ю.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

у червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про визнання виконавчого листа, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 13 травня 2017 року №607/14339/13-ц таким, що не підлягає до виконання, посилаючись на те, що 07 жовтня 2013 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було ухвалено заочне рішення у цивільній справі № 607/14339/13-ц за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором про надання консультаційних послуг. Дане рішення стороною було отримано лише 12 грудня 2014 року. 24 грудня 2014 року представником ОСОБА_5 було подано до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про перегляд заочного рішення від 07 жовтня 2013 року. Ухвалою суду від 30 березня 2015 року дану заяву було залишено без задоволення. 14 травня 2015 року Апеляційним судом Тернопільської області було прийнято рішення, згідно якого апеляційна скарга представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 була частково задоволена, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2013 року змінено, зменшивши суму штрафу та виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції: "Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_3 на користь суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4, ідентифікаційний код НОМЕР_5, заборгованості за договором у розмірі 1 000 (одна тисяча) доларів США, що складає в еквівалентному відношенню 7 990 (сім тисяч дев'ятсот дев'яносто) гривень та 7 990 (сім тисяч дев'ятсот дев'яносто) гривень штрафу, що становить в еквівалентному відношенню 1 000 (одна тисяча) доларів США, стягнено в рівних частках з ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 159 (сто п'ятдесят дев'ять) гривень судових витрат.

02 червня 2017 року ОСОБА_1 отримала копію виконавчого листа. Позивач зазначив, що у даному виконавчому листі вказано, що рішення набрало законної сили 23 грудня 2015 року, однак мало бути 14 травня 2015 року, оскільки рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення. Також, залишилося незрозумілим, якою нормою закону керувався міськрайонний суд при видачі виконавчого листа із зазначенням строку пред'явлення такого до виконання, а саме до 24 грудня 2018 року. Відповідно до ст.22 ЗУ "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який діяв на момент прийняття рішення апеляційним судом, то виконавчі документи могли бути пред'явленні до виконання в річний строк з наступного дня після набрання законної сили рішення. Позивач вважає, що у виконавчому листі необхідно було відображати строк пред'явлення виконавчого листа до виконання саме в річний строк, тобто на момент дії ЗУ "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року за №606- XIV. Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 та ч.3 ЗУ "Про виконавче провадженя" № 1404-19 від 02 червня 2016 року передбачено, що у виконавчому документі повинні повністю значитись прізвище, ім'я, по батькові особи, яка його видала, а вже частиною третьою передбачено, що такий документ підписується посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів, однак в даному виконавчому листі яка його видала є лише прізвище та ініціали.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню, виданого 13 травня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 на користь суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 заборгованості за договором в розмірі 1 000 (одна тисяча) доларів США, що еквівалентно 7 990 (сім тисяч дев'ятсот дев'яносто) гривень та 7 990 (сім тисяч дев'ятсот дев'яносто) гривень штрафу, що еквівалентно 1 000 (одна тисяча) доларів США, стягнення в рівних частках з ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 на користь суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 159 (сто п'ятдесят дев'ять) гривень судового збору - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою викладені в її заяві вимоги задовольнити повністю та визнати виконавчий лист, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 13 травня 2017 року №607/14339/13-ц таким, що не підлягає до виконання, посилаючись на те, що дана ухвала прийнята з порушеннями нормами матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що на момент прийняття рішення апеляційного суду Тернопільської області від 14 травня 2015 року діяв ЗУ "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року за № 606-XIV яким передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явленні до виконання в річний строк з наступного дня після набрання законної сили рішення. Однак, судом при прийнятті ухвали не спростовано жодними та належними доказами та не наведено норм матеріального права, які б свідчили про зворотне. Як зазначено в тексті суду, що законодавцем чітко встановлено момент з якого розпочинається обчислення строку пред'явлення виконавчих документів до виконання, тобто з моменту набрання рішенням законної сили. Проте, ОСОБА_1 вважає дану позицію суду абсурдною та не ґрунтується на нормах матеріального права, оскільки ця норма права застосовується тільки до виконавчих листів виданих до набрання законом чинності, а не після.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представника Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області - Хомик Ю.М. апеляційної скарги не визнала, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала його неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи в заяві ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не має, оскільки відповідно до вимог закону необхідно, щоб обов'язок боржника був відсутнім та не було порушення прав позивача, що були захищені судом. Крім цього, судом не встановлено підстав визначених ч.4 ст.369 ЦПК України для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Частиною 4 вказаної норми передбачені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та ухвалою суду можна визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, лише у випадках:

а) якщо його було видано помилково;

б) якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, про що звернуто увагу судів в інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25 вересня 2015 року, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Таким чином, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є невірне зазначення дати набрання рішення суду законної сили та й те, що не вказано повністю ім'я та по-батькові посадової особи, яка видала виконавчий лист, оскільки наведені обставини не відносяться ні до матеріально-правових, ні до процесуально-правових підстав.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта відносно пропуску річного строку на звернення до виконання виконавчого листа з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 07 жовтня 2013 року Тернопільським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким позов суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_4) заборгованість за договором у розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США, що складає 47 940 (сорок сім тисяч дев'ятсот сорок) гривень, згідно офіційного курсу встановленого Національним банком України. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_4) сплачений судовий збір у розмірі 479 (чотириста сімдесят дев'ять) гривень 40 копійок (а.с. 27-28).

14 травня 2014 року, на підставі заяви ОСОБА_8 від 28.04.2014р., Тернопільським міськрайсудом був виданий виконавчий лист, який звернутий вчасно до виконання (а.с.34).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2015 року заяву представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2013 року - залишено без задоволення (а.с. 91).

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 14 травня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 - задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2013 року змінено, зменшено суму штрафу та викладено резолютивну частину рішення в такій редакції: "Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4, ідентифікаційний код НОМЕР_4, заборгованості за договором у розмірі 1 000 (одна тисяча) доларів США, що складає в еквівалентному відношенні 7 990 (сім тисяч дев'ятсот дев'яносто) гривень та 7 990 (сім тисяч дев'ятсот дев'яносто) гривень штрафу, що становить в еквівалентному відношенні 1 000 (одної тисячі) доларів США. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 159 (сто п'ятдесят дев'ять) гривень судових витрат. В решті рішення залишено без змін (а.с. 120-122).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2015 року заяву представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає до виконання - задоволено. Визнано виконавчі листи, видані Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2013 року (виконавче провадження №43404071) такими, що не підлягають до виконання. Зобов'язано Перший відділ ДВС Тернопільського міського управління юстиції повернути оригінали виконавчих листів, виданих на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 жовтня 2013 року по справі №607/14339/13-ц за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором (виконавче провадження №43404071) (а.с. 151). Як вбачається з даної ухвали, що ні ОСОБА_4, ні його представника у судовому засіданні не було.

15 вересня 2016 року постановою про закінчення виконавчого провадження № 43402940 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 607/14339/13-ц, виданого 14.05.2014 про стягнення солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 на користь СПД-ФО ОСОБА_4 заборгованості за договором у розмірі 6000 доларів США, що складає 47940 грн. закінчено, оскільки 07.09.2016 надійшла заява від представника боржника разом з ухвалою Тернопільського міськрайонного суду № 607/14339/13-ц від 23.07.2015, якою визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню (а.с. 183).

Оскільки виконавчий лист, виданий 14.05.2014, лише 15 вересня 2016 року був повернутий Тернопільському міськрайонному суду без виконання, 11 квітня 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_9 повторно звернувся із заявою про видачу виконавчих листів, зокрема на виконання рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 14.05.2015 (а.с. 190).

Постановою державного виконавця 23 травня 2017 року було відкрито виконавче провадження №53992281 на підставі виконавчого листа №607/14339/13-ц виданого 13 травня 2017 року (а.с. 203).

Відповідно до Закону України № 2677-VI "Про виконавче провадження", який діяв до 5 жовтня 2016 року, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред'явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові ВСУ від 20 січня 2016 року по справі № 6-711цс15, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування.

Враховуючи те, що виконавчий лист №607/14339/13-ц був виданий 13 травня 2017 року, тобто на час дії Закону України № 1404-VIII "Про виконавче провадження", який набрав чинності 5 жовтня 2016 року, строк, відповідно до ст.12 вказаного закону, пред'явлення виконавчих документів до виконання встановлюється протягом трьох років з наступного дня після набрання рішення законної сили.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2017 року прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 312 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.М. Храпак