Справа № 204/4971/17
Провадження № 2/204/1671/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання відповідача ОСОБА_2 втратившим право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 зняття його з реєстрації за вказаною адресою, а також стягнення з відповідача судових витрат. В обгрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 та її чоловіку ОСОБА_3 належить по1/2 частини будинку АДРЕСА_2 У спірному будинку зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується адресною карткою від 31.07.2017 p. ОСОБА_2 є колишнім чоловіком доньки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_4). Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був розірваний рішенням Красногвардіиського районного суду м. Дніпропетровська від 10.11.2016р. Шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного домашнього господарства були припинені між подружжям 1 травня 2016 року, що було встановлено Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська під час розгляду цивільної справи про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та зазначено у вказанному рішенні суду. Після припинення у травні 2016 р. шлюбно - сімейних відносин та ведення спільного домашнього господарства ОСОБА_2 забрав всі свої речі із будинку АДРЕСА_3 та припинив проживання у вказаному будинку.Починаючи з травня 2016 року ОСОБА_2 не проживає у вказанному будинку та не сплачує комунальні послуги, не виконує обов'язки пов'язані із проживанням за місцем реєстрації, не підтримує будинок у належному стані. У будинку відсутні будь-які речі, які належать ОСОБА_2, що можуть підтвердити свідки, складений акт. ОСОБА_2 проживає за різними адресами у м. Дніпро. Остання відома адреса проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_4. У добровільному порядку відповідач відмовляється знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Зокрема, внаслідок небажання відповідача знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, ОСОБА_1 вимушена нести дода'ткові витрати по сплаті житлово - комунальних послуг та позбавлена можливості скористатися правом на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг. Враховуючи викладене, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.

У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник третьої особи - Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно до ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить ? частина житлового будинку АДРЕСА_5, що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 18 липня 1991 року, виданого Красногвардійським відділом комунального господарства на підставі рішення виконкому Красногвардійської Ради народних депутатів №211/24 від 26 квітня 1991 року, зареєстрована в Дніпропетровському бюро технічної інвентаризації під реєстровим №81 (а.с.9).

Інша ? частина вказаного житлового будинку АДРЕСА_5 належить на праві власності ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 18 липня 1991 року, виданого Красногвардійським відділом комунального господарства на підставі рішення виконкому Красногвардійської Ради народних депутатів №211/24 від 26 квітня 1991 року, зареєстрована в Дніпропетровському бюро технічної інвентаризації під реєстровим №81 (а.с.10).

Згідно адресної довідки від 28 липня 2017 року, за адресою: АДРЕСА_6 зареєстровані: ОСОБА_3 з 13.09.1991 року, ОСОБА_1 з 26.07.1991 року, ОСОБА_2 з 19.01.2006 року (а.с.12).

В серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою про визнання ОСОБА_2 втратившим право на користування будинком АДРЕСА_7. Зазначивши, що ОСОБА_2 є колишнім чоловіком її доньки ОСОБА_4, шлюб між якими розірваний за рішенням суду від 10.11.2016 року, а шлюбні відносини між ними припинені з травня 2016 року і з цього ж часу ОСОБА_2 припинив своє проживання у вказаному будинку АДРЕСА_8, його особистих речей в будинку не має, комунальні послуги не сплачує. Добровільно знятися з реєстрації з вказаного будинку ОСОБА_2 не бажає.

Згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2016 року, що набрало законної сили 22 листопада 2016 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований 19 серпня 2006 року в Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №583 - було розірвано.

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 04 вересня 2017 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 (а.с.17).

Відповідно до Акту про фактичне непроживання від 03 серпня 2017 року, складеного гр. ОСОБА_6, ОСОБА_9., затвердженого головою квартального комітету №49 Красногвардійського району м. Дніпропетровська ОСОБА_7, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, не проживає в домоволодінні АДРЕСА_7 з травня 2016 року (а.с.14).

У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Згідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконання обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб в розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, оцінюючи всі докази, які були досліджені судом при розгляді справи, у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням та вважає необхідним позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Що стосується позовних вимог в частині зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_6, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Доказів на підтвердження того, що рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не буде виконане та особа не буде знята з реєстраційного обліку позивачем не надано, а тому вимоги позивача є передчасними, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищенаведеного ст.ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, та керуючись ст.ст. 3, 5-8, 10, 11, 88, 208-210, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_2

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез