АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Мазурик О.Ф.
при секретаріМаличівській Н.В.
за участю представника позивача Головко І.І.,

відповідача ОСОБА_6,

представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року

У справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Завод «Кузня на Рибальському» до ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 про виселення з гуртожитку з наданням іншого житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року позов задоволено. Виселено ОСОБА_8 та ОСОБА_6, ОСОБА_9 з кімнати АДРЕСА_1 та вселено до кімнати АДРЕСА_2, відповідно, вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_11 подали спільну апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважають, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що надане житлове приміщення повинно відповідати нормам житлової площі, що визначена у 13, 56 кв.м на особу та плюс 10 кв.м на сім'ю, надаватись на сім'ю з трьох осіб, не бути меншим аніж соціальна норма житла, що становить 35, 22 кв.м на сім'ю. З урахуванням підрахунків, вказували, що їм повинно бути надане житло загальною площею в межах 71, 45 кв.м на сім'ю. Також не враховано судом першої інстанції, що відселення мешканців гуртожитку було покладено на ПАТ «Завод «Кузня на Рибальському» за рахунок виділених коштів з бюджету м. Києва на 158 квартир, натомість їх сім'ї пропонуються окремі кімнати у гуртожитку, що не відповідають санітарним умовам для нормального проживання. Також зазначали, що квартира територіально повинна знаходитись в межах м. Києва, а пропозиції з боку позивача мали формальний характер. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просили рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

№ справи 758/2720/17
№ апеляційного провадження:22-ц/796/9021 /2017
Головуючий у суді першої інстанції: Декаленко В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 є наймачем кімнати АДРЕСА_1. ОСОБА_6 як дружина наймача та ОСОБА_11 як його син є членами сім'ї наймача та зареєстровані в гуртожитку з 18.06.1993 року, про що свідчить довідка від 03.10.2016 року №158, видана ДП „ЖЕК- ЗАТ „ЗЛК" /а.с.10/.

Гуртожиток по є власністю ПАТ „Завод „Ленінська кузня", правонаступником якого є ПрАТ «Завод «Кузня на Рибальському» /а.с.11/.

З метою забезпечення будівництва Подільського мостового переходу через річку Дніпро в місті Києві, Київською міською радою було прийняте рішення № 1153/1814 від 12.07.2007 року. Згідно з рішенням № 675/8012 від 12.07.2012 року «Про заходи, спрямовані на забезпечення будівництва Подільського мостового переходу річку Дніпро в місті Києві», ПАТ «Завод «Ленінська кузня» зобов'язано відселити мешканців з гуртожитку за рахунок коштів, виділених з бюджету м. Києва, та знести будівлю гуртожитку (п.4.1-4.2 рішення) /а.с.14-15/.

Відповідно до договору № 07/03-2014 від 07.03.2014 року, укладеного між ПАТ «Завод «Ленінська кузня» та Комунальним підприємством «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», позивач зобов'язаний забезпечити відселення з гуртожитку шляхом купівлі за бюджетні кошти сім'ям житла за тристоронніми договорами купівлі-продажу.

ПрАТ «Завод «Кузня на Рибальському» прийняв рішення про придбання для сім'ї відповідачів - подружжя та їхнього повнолітнього сина за кошти державного бюджету двокімнатної квартири у м. Києві, площа якої відповідала б нормам, передбаченим Постановою Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів та Президії Київської міськради профспілок від 30.04.1991 року № 234, а саме 13,65 кв. м жилої площі, але не більше 1 кімнати на одну особу, і не менш як 9 кв. м жилої площі, при середній забезпеченості громадян у м. Києві жилою площею 9,0 кв. м на одну особу.

Зважаючи на недосягнення згоди між позивачем та відповідачами щодо вибору квартири, з метою виконання вимог Рішення Київської міської ради № 1153/1814 від 12.07.2007 року зі змінами згідно з рішенням № 675/8012 від 12.07.2012 року «Про заходи, спрямовані на забезпечення будівництва Подільського мостового переходу річку Дніпро в місті Києві», позивач прийняв спільне рішення адміністрації та профкому про надання відповідачам у користування кімнат в іншому гуртожитку, належному позивачу.

05.10.2016 року на підставі ст.ст. 128, 129 ЖК Української PCP, відповідно до яких жила площа в гуртожитку надається у користування особі за спільним рішенням адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету і виданого на його підставі спеціального ордеру, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу, ПАТ „Завод „Ленінська кузня" прийняв спільне рішення адміністрації та профкому, відповідно до якого надав сім'ї відповідачів замість кімнати АДРЕСА_1, дві кімнати у гуртожитках, а саме: подружжю ОСОБА_13 та ОСОБА_6 окрему кімнату АДРЕСА_2; їхньому повнолітньому сину ОСОБА_9 - окрему кімнату №6 у тому ж гуртожитку /а.с.48-49/.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ст. 132 ЖК Української PCP про те, що осіб, які проживають у гуртожитках, виселяють у разі знесення будинку або переобладнання будинку (жилого приміщення) в нежилий, а також якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом. При цьому особам надається інша жила площа в гуртожитку або інше жиле приміщення.

Встановивши, що надати інше жиле приміщення для проживання відповідачів не виявилося можливим через непогодження відповідачами варіанту набуття у їхню власність житла, а також з огляду на те, що у користування відповідачам надано окремі кімнати у гуртожитку, належному позивачу, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про законність вимог позивача про виселення.

Доводи апеляційної скарги, про недотримання норм житлової площі при відселенні, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відселення та надання житлової площі у разі перебування на квартирному обліку, це різні правовідносини. На даному етапі питання квартирного обліку не вирішувалось, рішення було прийнято саме про відселення а не надання квартири, тому посилання на норми площі в даному випадку не беруться до уваги.

Доводи апеляційної скарги про те, що нове помешкання не відповідає санітарним умовам для нормального проживання, колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки докази в порядку ст. 60 ЦПК України, на підтвердження цього доводу, апелянтами не надані.

Також не беруться до уваги доводи про те, що пропозиції варіантів квартир для відселення мали формальний характер, оскільки при розгляді апеляційної скарги в судовому засіданні, ОСОБА_6 було підтверджено, що її сім'єю оглянуто 32 варіанти квартир, в будинках, розташованих в м. Києві, які пропонувались позивачем, на жодну з них не було надано погодження. Також слід наголосити на тому, що з гуртожитку всіх наймачів квартир вже відселено, а будівництво Подільського мостового переходу через річку Дніпро в м. Києві є суспільно-значимим об'єктом транспортної інфраструктури міста, тому необґрунтована відмова у виселенні не може бути прийнята судом як аргумент порушених житлових прав відповідачів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: